УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
11 червня 2020 року
м. Київ
справа № 196/93/18
провадження № 51-702ск20
Верховний Суд колегією суддів 
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , яка діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на вирок Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 21 травня 2019 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 18 грудня 2019 року, які постановлені в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12017040600000500, за обвинуваченням 
ОСОБА_5 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Макіївка Макіївського району Донецької області, зареєстрованого у АДРЕСА_1 , проживаючого у АДРЕСА_2 , 
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 Кримінального кодексу України (далі – КК України).
Суть питання
За вироком Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 21 травня 2019 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 6 місяців з конфіскацією майна, яке є його власністю, крім житла.
Крім того, цим же вироком засуджено ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 187 КК України, законність і обґрунтованість судових рішень стосовно якого, в цій касаційній скарзі, не оскаржуються. 
Дніпровський апеляційний суд ухвалою від 18 грудня 2019 року залишив вирок місцевого суду без змін.
Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, захисник ОСОБА_4 , поза межами строку на касаційне оскарження, звернулась з касаційною скаргою, в якій просить змінити вказаний вирок місцевого суду та скасувати ухвалу апеляційного суду від 18 грудня 2019 року і перекваліфікувати дії засудженого з ч. 2 ст. 187 на ч. 1 ст. 185 КК України та призначити відповідне покарання.
Крім того, у касаційній скарзі захисник заявила клопотання про поновлення їй строку на звернення до Верховного Суду, який обґрунтувала єдиною фразою про те, що строк пропущено у зв`язку із карантином.
Встановлені обставини та мотиви Верховного Суду
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 426 Кримінально процесуального кодексу України (далі – КПК України) касаційну скаргу на судові рішення може бути подано протягом трьох місяців із дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, – в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення. 
Правило дотримання тримісячного строку має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи органи влади та інших зацікавлених осіб, зокрема потерпілих, перебувати у стані невизначеності. Воно надає особі, яка має право на касаційне оскарження, достатній строк для роздумів стосовно того, чи подавати касаційну скаргу, визначитися з своїми аргументи та їх обґрунтуванням.
При цьому, правило початку перебігу строку на касаційне оскарження, визначене ст. 426 КПК України, є загальним для всіх учасників кримінального провадження за винятком засудженого, який перебуває під вартою.
Порядок обчислення процесуальних строків визначено ст. 115 КПК України. За ч. 4 вказаної норми процесуального закону при обчисленні строків місяцями строк закінчується у відповідне число останнього місяця. Якщо закінчення строку, який обчислюється місяцями, припадає на той місяць, який не має відповідного числа, то строк закінчується в останній день цього місяця.
Ухвалу апеляційного суду стосовно ОСОБА_5 було ухвалено 18 грудня 2019 року, при цьому захисник була присутня у судовому засіданні під час її проголошення, а тому останнім днем подачі касаційної скарги до суду касаційної інстанції для неї було 19 березня 2020 року.
Однак захисник ОСОБА_4 подала касаційну скаргу до суду касаційної інстанції 04 червня 2020 року, тобто після закінчення визначеного ч. 2 ст. 426 КПК України строку на касаційне оскарження.
Частиною 1 ст. 117 КПК України встановлено, що пропущений із поважних причин строк має бути поновлено за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду. 
Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 27 березня 2019 року (справа № 127/17092/18), особа, яка бажає подати апеляційну скаргу, має діяти сумлінно для того, щоб ефективно реалізувати своє право. Хоча ст. 117 КПК України містить норму щодо поновлення пропущеного строку, але це можливо лише в разі наявності поважних причин пропуску такого строку. Тому при вирішенні питання про поновлення пропущеного строку, у тому числі й строку на апеляційне оскарження, до уваги мають братися: тривалість самого процесуального строку; час, який минув з дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали особі реалізувати своє право (повноваження) в межах визначеного процесуального строку; поведінку особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) у межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску) та інші доречні обставини.
У поданому клопотанні захисник не навела жодних об`єктивних доводів на обґрунтування поважності причин пропуску нею строку на касаційне оскарження постановлених стосовно ОСОБА_5 судових рішень.
При цьому Верховний Суд звертає увагу захисника на тому, що карантинні заходи були запроваджені Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2»з 12 березня 2020 року, тобто біля останньої межі тримісячного строку на касаційне оскарження встановленого ч. 2 ст. 426 КПК України. Тому запровадження карантинних заходів на території України не позбавляло її можливості вчасно звернутись до Верховного Суду, щоб реалізувати своє право (повноваження) у межах визначеного процесуального строку, тим більше, що пошта не припиняла свою роботу.
З огляду на викладене Верховний Суд дійшов висновку, що захисник ОСОБА_4 не навела переконливих доводів щодо наявності поважних причин пропуску нею строку на касаційне оскарження, а тому заявлене клопотання не підлягає задоволенню. 
Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК України касаційна скарга повертається, якщо її подано після закінчення строку касаційного оскарження, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд касаційної інстанції за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення. 
Враховуючи викладене, Верховний Суд, керуючись п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК України, вважає за необхідне повернути касаційну скаргу, оскільки захисник ОСОБА_4 подала її після закінчення строку касаційного оскарження, а з її клопотання не вбачається підстав для його поновлення. 
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Відмовити в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 , яка діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , про поновлення їй строку на касаційне оскарження вироку Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 21 травня 2019 року та ухвали Дніпровського апеляційного суду від 18 грудня 2019 року.
Повернути касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , з усіма доданими до неї матеріалами.
Ухвала касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                             ОСОБА_2                                      ОСОБА_3