ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/29108/19	Головуючий у 1-й інстанції Грицай К.М. 	
Провадження № 22-ц/817/370/20 	Доповідач - Сташків Б.І.	
Категорія - 301030100 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2020 року         м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючого - Сташків Б.І. 
суддів -  Костів О. З., Щавурська Н. Б., 
                                       за участю секретаря — Боднар Р.В.
                                       та сторін— представника ОСОБА_1 -                                                 адвоката Шмигельської О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі цивільну справу № 607/29108/19 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 січня 2020 року про забезпечення позову, постановлену суддею Грицай К.М., у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Державного реєстратора Білобожницької сільської ради Іванісіка Сергія Васильовича, Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" про скасування запису про державну реєстрацію права власності,-
                                       ВСТАНОВИВ:
       27 січня 2020 року позивач ОСОБА_1 подала заяву про забезпечення позову шляхом заборони ТОВ «Кредитні ініціативи» вчиняти будь-які дії щодо розпорядження та відчуження відносно нерухомого майна квартири АДРЕСА_1 .
       В обґрунтуванні вимог позивачі зазначили, що є власниками квартири АДРЕСА_1 і кожному із них належить по 1/4 частини даної квартири. Вказана квартира була передана в іпотеку Акціонерному комерційному промислово-інвестиційному банку згідно іпотечного договору від 4 листопада 2005 року. Вказували, що 23 липня 2019 року ТОВ «Кредитні ініціативи» протиправно набуло право власності на належну позивачам квартиру АДРЕСА_1 , оскільки записи в державний реєстр речових прав на нерухоме майно, про реєстрацію за відповідачем права власності на спірну квартиру, здійснені реєстратором під час дії мораторію на примусове відчуження майна/квартири, що є забезпеченням виконання кредитних зобов`язань в іноземній валюті, з пропуском законодавчо встановленого терміну щодо вимоги споживчих кредитів, а також без наявності всіх необхідних документів, перелік яких передбачений постановою КМУ від 25 грудня 2015 р. № 1127, а саме без наявності доказів вручення іпотечної вимоги іпотекодавцям. Вважають,що ТОВ «Кредитні ініціативи» незаконно набувши право власності на спірну квартиру, набуло право розпоряджатися нею та вчиняє дії щодо такого розпорядження. В обґрунтуванні заяви про забезпечення позову позивач зазначав, що 23 січня 2020 року представники ТОВ «Кредитні ініціативи» намагалися проникнути до квартири незважаючи на те, що в даній квартирі проживають та зареєстровані позивачі по справі, які не втратили права користування даною квартирою, метою проникнення до спірної квартири, за слів представників ТОВ “Кредитні ініціативи” було здійснення оцінки даного майна для визначення його ринкової вартості для продажу, а також реалізація можливості підселення інших осіб у дану квартиру. А тому позивач вважає, що на даний час існує реальна загроза того, що під час судового розгляду спірна квартира може бути відчужена третім особам або передана у розпорядження третім особам на підставі договору оренди, що може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.
       Позивач також зазначала, що не застосування заходів забезпечення позову у запропонований спосіб може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову, оскільки перехід права власності на спірну квартиру до третіх осіб може зробити неможливим поновлення порушених прав позивачів, крім того вселення ТОВ «Кредитні ініціативи» у спірну квартиру інших осіб, або укладання з такими особами договору оренди квартири призведе до необхідності повторного звернення позивачів до суду для захисту порушених прав.
       Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 січня 2020 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом   ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Державного реєстратора Білобожницької сільської ради Іванісіка Сергія Васильовича, Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» про скасування запису про державну реєстрацію права власності задоволено.
       Вжито заходи забезпечення позову шляхом заборони ТОВ «Кредитні ініціативи» вчиняти будь-які дії щодо розпорядження та відчуження відносно нерухомого майна квартири АДРЕСА_1 .
       Не погодившись із вказаною ухвалою суду від ТзОВ "Кредитні ініціативи" поступила апеляційна скарга, в якій сторона відповідача просить ухвалу скасувати, в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.                 Зокрема вказує, що суд першої інстанції задовольняючи заяву про застосування заходів забезпечення позову підійшов до цього питання однобічно, з порушенням вимог чинного законодавства України, неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального та матеріального права.
       Також вказує, що заявником не додано жодного доказу, який би підтверджував, що відповідач має намір вчиняти дії щодо спірного нерухомого майна, існування загрози відчуження нерухомого майна та те, що вказані дії можуть ускладнити чи унеможливити виконання майбутнього рішення суду.
        Окрім того апелянт зазначає, що суд першої інстанції не з`ясував обставини, які мають значення для справи, застосував заходи забезпечення позову, які не можна визнати співмірними заявленим позовним вимогам, оскільки позовні вимоги стосуються скасування рішення державного реєстратора, а не заборони реєстраційних дій як вказав суд, не зазначив обґрунтованих мотивів на обґрунтування зробленого судом припущення про те, що невжиття заходів забезпечення може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, не врахував інтересів ТОВ «Кредитні ініціативи» як кредитора, а також не перевірив, чи вживаються кредитором дії, спрямовані на відчуження предмету іпотеки.
       Крім того, апелянт вважає,що жодного утруднення виконання рішення в даному випадку немає, оскільки згідно процедури за наявності рішення суду позивач може звернутись до відповідних органів з метою поновлення запису про право власності і жодних перешкод в цьому немає, оскільки позовні вимоги зводяться лише до того, щоб скасувати запис про державну реєстрацію та рішення державного реєстратора.
       Апелянт стверджує, що суд безпідставно не взяв до уваги те, що на підставі рішення державного реєстратора на підставі іпотечного застереження згідно укладеного іпотечного договору, відповідно до умов якого на підставі статті 37 ЗУ «Про іпотеку» право власності на вказану вище квартиру перейшло до ТОВ «Кредитні ініціативи», яке на даний час є правомірним власником квартири та має право розпоряджатись даним майном та не здійснив оцінку обґрунтованості доводів представника позивача щодо необхідності вжиття відповідних заходів.
       На апеляційну скаргу поступив відзив від ОСОБА_1 , у якому відповідач просить у задоволенні апеляційної скарги ТОВ “Кредитні ініціативи” відмовити, а оскаржувану ухвалу залишити без змін.
       Зокрема вказує, що у доводах апеляційної скарги не наведено жодної норми процесуального права яка порушена судом, та норми матеріального права яка неправильно застосована судом першої інстанції. Зазначає, що застосований судом першої інстанції захід забезпечення позову є правомірним з огляду на обставини справи і не обмежує прав відповідача. Відповідач вказує, що незастосування судом забезпечення позову у вигляді заборони ТОВ «Кредитні ініціативи» до завершення розгляду справи в суді вчиняти будь-які дії щодо розпорядження та відчуження відносно нерухомого майна квартири АДРЕСА_1 створить додаткові труднощі для позивачів, як менш захищеної в правовому полі сторони, які можуть виникнути при відчуженні відповідачем їхнього майна третім особам, або вселенням у квартиру третіх осіб до завершення розгляду даної справи у суді. Крім того, відповідач зазначає, що у разі відчуження квартири третім особам, витребувати її з чужого володіння від добросовісного набувача буде неможливо. Таким чином відповідач вважає, що задовольняючи заяву про забезпечення позову та забезпечуючи позов позивачів суд правомірно виходив з тих обставин, що саме таке забезпечення є необхідним, оскільки невжиття заходів може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду.
       Відповідно до Закону України від 30 березня 2020 року №540-ІХ “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій, у зв`язку із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) (cкорочено — Закон №540-ІХ), яким розділ ХІІ “Прикінцеві положення” ЦПК України доповнено п.3, строки апеляційного розгляду справи, передбачені ст.371 ЦПК України, продовжені на строк дії карантину, а тому підстави вирішувати питання в порядку ч.2 ст.371 ЦПК України щодо продовження строку розгляду апеляційної скарги у даній справі відсутні.
       У судове засідання не з`явився ТзОВ “Кредитні ініціативи”, однак згідно рекомендованого повідомлення про вручення судової повістки, про час та місце розгляду повідомлений належним чином.        
       Відповідно до частини 2 ст.372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. 
       Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечила проти поданої апеляційної скарги, просила залишити оскаржувану ухвалу без змін, а подану апеляційну скаргу без задоволення.
       Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників цивільного процесу,які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
       Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
       Згідно частин першої та другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
       Статтею 150 ЦПК України визначено перелік видів забезпечення позову, у пункті 3 якої передбачено, що позов може забезпечуватись встановленням обов`язку вчиняти певні дії.
       Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.
       Відповідно до правової позиції, викладеної у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 2 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.
       У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».
       Як вбачається з матеріалів справи суть спору становить саме оскарження реєстраційних дій щодо права власності на квартиру АДРЕСА_1 , тобто результат розгляду справи може вплинути на право власності сторін на зазначене майно. А тому, зважаючи на наведене, колегія суддів приходить до висновку, що вжиті заходи забезпечення позову є адекватними, співмірними та не порушують права власників на користування квартирою, при цьому гарантують можливість виконання прийнятого по справі рішення.
       Забезпечуючи позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Державного реєстратора Білобожницької сільської ради Іванісіка С.В., ТзОВ "Кредитні ініціативи" про скасування запису про державну реєстрацію права власності, шляхом заборони ТОВ “Кредитні ініціативи” вчиняти будь-які дії щодо розпорядження та відчуження відносно нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 , суд виходив з тих обставин, що саме таке забезпечення є необхідним, оскільки невжиття заходів може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду.
       Колегія суддів погоджується із наведеним висновком суду, оскільки він відповідає вимогам матеріального та процесуального права та обставинам справи.
       Європейський суд з прав людини вказував, що втрата житла є найбільш крайньою формою втручання у право на повагу до житла (KRYVITSKA AND KRYVITSKYY v.UKRAINE, №30856/03, параграф 41,від 02 грудня 2010 року).
       Як вбачається із матеріалів справи і встановлено судом, позивачі звернулись до суду за захистом своїх прав на квартиру АДРЕСА_1 , яка є їхнім житлом, оскільки державним реєстратором, як вважають позивачі, їх квартира була неправомірно зареєстрована за банком.
       Зважаючи на особливість предмета спору, підставними є побоювання позивачів, що за час розгляду справи спірна квартира - їхнє житло, може бути відчужена банком, за яким дана квартира зареєстрована, і який на даний час має всі права на квартиру, третім особам, по вкрай невигідних цінах, а також, що новий власник чи власники набудуть прав добросовісних набувачів і витребувати спірне житло із їх володіння буде неможливо.
       Забезпечення позову шляхом заборони ТОВ “Кредитні ініціативи” вчиняти будь-які дії щодо розпорядження та відчуження відносно нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 є достатнім та співмірним видом забезпечення позову у цій справі.
       Із врахуванням наведених обставин, суд правильно застосував по даному спору зазначене забезпечення позову.
       Доводи наведені в апеляційній скарзі, щодо недоведеності позивачем реальної загрози невиконання рішення суду є необґрунтованими, оскільки з матеріалів справи вбачається, що спірна квартира зареєстрована на відповідача юридичну особу, не використовується нею для проживання, передана у власність у зв`язку з невиконанням кредитних зобов`язань, при цьому, з матеріалів справи вбачається заява позивача до Тернопільського відділу поліції,про факт проникнення до спірної квартири працівників ТзОВ “Кредитні ініціативи” з метою оцінки даного майна для визначення його ринкової вартості для продажу. (а.с.5). Окрім того, на розгляді Тернопільського міськрайонного суду перебуває цивільна справа №607/29209/19 за позовом ТзОВ «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Мироненка ОСОБА_6 ,треті особина стороні відповідачів,які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору служба у справах дітей Тернопільської районної державної адміністрації про усунення перешкод у здійсненні права власності, шляхом визнання втрати права користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку, провадження у якій ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 05 березня 2020 року зупинено до набранням законної сили судового рішення у даній цивільній справі № 607/29108/19 за позовом   ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», державного реєстратора Білобожницької сільської ради Іванісіка Сергія Васильовича про скасування запису про державну реєстрацію права власності. Суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що наведені обставини у своїй сукупності можуть свідчити про об`єктивні ризики невиконання можливого рішення суду.
       Колегія суддів вважає неспроможними твердження ТзОВ “Кредитні ініціативи”, що суд не перевірив чи дійсно надані стороною докази свідчать про реальну загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, з огляду на особливість предмета спору - квартири АДРЕСА_1 - в якій проживають на даний час позивачі . А тому суд правомірно, застосував заходи забезпечення позову з метою уникнення ускладнень при виконанні або невиконання можливого рішення суду у разі задоволення позову у даній справі.
       Посилання ТОВ «Кредитні ініціативи» на те, що оскаржувана ухвала забороняє вчиняти дії щодо користування майном є безпідставними, оскільки застосовані заходи забезпечення позову стосуються заборони відчужувати квартири,тобто реалізувати спірне майно, а не заборони користуватися нею.
       Доводи наведені в апеляційній скарзі щодо чинності договору іпотеки, також не можуть слугувати підставою для скасування ухвали суду, так як не спростовують встановлені обставини справи та можливість реалізувати спірне майно .
       При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що переглядає ухвалу саме щодо встановлення запобіжних заходів, а не вирішує справу по суті.
       Відповідно до пункту першого частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
       Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
       Оскільки суд першої інстанції постановив судове рішення із дотриманням норм процесуального права, а доводи, наведені в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростували, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.
       За правилами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
       Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
       Оскільки апеляційний суд не задовольняє вимоги заяви, не змінює судове рішення та не ухвалює нове, розподіл судових витрат не здійснюється при розгляді цієї апеляційної скарги.
       Керуючись статтями 367, 374, 375, 382,389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,-
                                       ПОСТАНОВИВ:
       Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи"— залишити без задоволення.
       Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 січня 2020 року — залишити без змін.
       Судові витрати покласти на сторони в межах ними понесених витрат.
       Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

       Дата складання повного тексту постанови - 09 червня 2020 року.

       Головуючий:                                                         Сташків Б.І.

                                                                               Костів О.З.                                
       Судді:                                                                Щавурська Н.Б.