Ухвала
 
03 червня 2020 року
м. Київ
справа № 287/363/16
провадження № 61-6542ск20
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Литвиненко І. В.,
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 
на постанову Житомирського апеляційного суду від 25 лютого 2020 року 
у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про повернення строкового банківського вкладу,
ВСТАНОВИВ:
У липні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк»), правонаступником якого є Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк»), про повернення строкового банківського вкладу.
Рішенням Олевського районного суду Житомирської області від 14 травня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено.
Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 3 215,30 доларів США, з яких: сума строкового вкладу - 2 529,55 доларів США; відсотки за строковим вкладом - 549,50 доларів США; різниця між сумою боргу з урахуванням індексу інфляції та сумою строкового вкладу - 111,30 доларів США; 3 % річних від простроченої суми - 24,95 доларів США.
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Постановою Житомирського апеляційного суду від 25 лютого 2020 року рішення Олевського районного суду Житомирської області від 14 травня 2019 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
У квітні 2020 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову Житомирського апеляційного суду 
від 25 лютого 2020 року.
Касаційна скарга на вищевказане судове рішення надійшла з пропуском строку на касаційне оскарження, передбаченого статтею 390 ЦПК України.
До касаційної скарги додано клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення з посиланням на те, що строк пропущено з поважних причин, оскільки повний текст постанови Житомирського апеляційного суду від 25 лютого 2020 року отримано 
23 березня 2020 року, що підтверджується копією конверта Житомирського апеляційного суду щодо направлення копії постанови від 25 лютого 
2020 року на адресу скаржника, а також інформацією щодо направлення поштових відправлень УДППЗ «Укрпошта», з вказівкою часу приймання та отримання, згідно з номером ідентифікатора поштового відправлення.
Відповідно до частин другої, третьої статті 390 ЦПК України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.
Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження пропущено з поважних причин, колегія суддів вважає за можливе його поновити.
Разом з тим, у касаційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що дана справа має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики, та скарга має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу (підпункти «а», «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України), тому є підстави для відкриття касаційного провадження.
Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо («Воловік проти України», заява № 15123/03, від 06 грудня 2007 року).
Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність (пункт 4.1 Рішення Конституційного Суду України від 02 листопада 2004 року № 15-рп/2004).
Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Частиною восьмою статті 394 ЦПК України передбачено, що в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу. Якщо разом з касаційною скаргою подано заяви чи клопотання, суд в ухвалі про відкриття касаційного провадження встановлює строк, протягом якого учасники справи мають подати свої заперечення щодо поданих заяв чи клопотань, якщо інше не передбачено цим Кодексом.
Як на підставу касаційного оскарження судового рішення заявник посилається на те, що апеляційний судом не враховано висновки щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного 
у постановах Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року 
у справі № 463/5896/14-ц (провадження № 14-90цс19); Верховного Суду 
від 07 серпня 2019 року у справі № 500/2867/18 (провадження 
№ 61-10599св19 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України)).
Разом з тим, заявник вказує, що відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, зокрема, щодо питання електронних ощадних книжок та конвертації коштів з одного депозитного рахунку на інший без видачі чеку або квитанції (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України).
Отже, наведені в касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України, для відкриття касаційного провадження.
Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу. 
У разі необхідності учасники справи можуть бути викликані для надання пояснень у справі.
Керуючись статтею 389, 390, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення задовольнити.
Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження постанови Житомирського апеляційного суду від 25 лютого 2020 року.
Відкрити касаційне провадження у даній справі.
Витребувати з Олевського районного суду Житомирської області цивільну справу № 287/363/16-ц за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про повернення строкового банківського вкладу.
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                 І. М. Фаловська
А. І. Грушицький
І. В. Литвиненко