П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

28 квітня 2020 р.	м.Одеса	Справа № 420/3197/19	

Категорія:600010000          Головуючий в 1 інстанції: Гусев О.Г.
          Час і місце ухвалення:11:20, м. Одеса
          Дата складання повного тексту: 25.07.2019 р.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - Бітова А.І.
суддів             - Лук`янчук О.В.
                       - Ступакової І.Г.
при секретарі - Рощіній К.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 липня 2019 року у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці в Одеській області про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2019 року фізична особа-підприємець (далі ФОП) ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління (далі ГУ) Держпраці в Одеській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №111ДФС-ФС від 08 травня 2019 року (далі Постанова про накладення штрафу), винесену ГУ Держпраці в Одеській області про накладення на ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) штрафу у розмірі 625 950 грн. 
Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що Постанова про накладення штрафу винесена протиправно та підлягає скасуванню. У судове засідання з`явився представник позивача позовні вимоги підтримав у повному у обсязі з підстав викладених у позові та відповіді на відзив.
Відповідач позов не визнав з підстав, викладених у відзиві на адміністративний позов та запереченнях.
Справу розглянуто за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 29 травня 2019 року у задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову відмовлено.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 22 липня 2019 року відмовлено в задоволенні позовної заяви ФОП ОСОБА_1 до ГУ Держпраці в Одеській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу №111ДФС-ФС від 08 травня 2019 року.
В апеляційній скарзі ФОП ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 липня 2019 року ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального права, з порушенням норм процесуального права з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, а також у зв`язку з тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи.
Доводи апеляційної скарги:
-          інформація, вказана в актах прийому металобрухту (а саме: дати операцій), що були надані до перевірки та механічно завірені лише печаткою підприємця, не відповідають фактичними обставинами (фактичним датам здійснення операцій). Це підтверджується письмовими поясненнями, які були надані всіма вищезазначеними працівниками (копії додаються), та первинною документацією (також копії додаються), яку не було можливості надати під час проведення перевірки у зв`язку із її стислими термінами та великим об`ємом документів, які необхідно було надати до перевірки;
-          апелянт дізнався про порушення після того, як отримав акт перевірки, чим було порушено пп.17.1.6 п.17.1 ст. 17 ПК України;
-          розбіжність в датах пояснюються механічними помилками та халатністю працівників. Крім того, до актів прийому металобрухту механічно було перенесено дані з актів зберігання (копії додаються);
-          жодного із вищевказаних працівників не було допущено до роботи без укладання договору та звітування контролюючому органу, та відсутні підстави вважати, що мало місце порушення ст. 24 КЗпП України та Порядку повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 червня 2015 року №413 (далі Порядок №413);
-          в порушення норм процесуального права, суд першої інстанції жодного разу не викликав свідків та неправомірно наголосив щодо критичного відношення до заявлених доказів.
У відзиві ГУ Держпраці в Одеській області на апеляційну скаргу вказується, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим просить залишити його без змін.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ФОП ОСОБА_1 , перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступного.
Обставини встановлені судом першої інстанції, підтверджені судом апеляційної інстанції.
15 квітня 2019 року ГУ ДФС в Одеській області за результатами документальної позапланової виїзної перевірки дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2018 рік, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2018 рік складено акт №673/15-32-13-05/ НОМЕР_1 .
За результатами вказаної перевірки ГУ ДФС в Одеській області дійшло висновку про порушення ФОП ОСОБА_1 наступних норм законодавства:
-          пп.44.1, пп.44.6 ст. 44, п.16.1 ст. 16 ПК України, встановлено не надання документів, що належать або пов`язані з предметом перевірки за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2018 року;
-          пп. б п.176.2 ст. 176 ПК України, а саме: подання перекручених відомостей , що призвели до збільшення та/або зменшення податкових зобов`язань платника податку;
-          несплата суми податкового зобов`язання за 2016-2018 роки з податку на доходи фізичних осіб (далі ПДФО) із заробітної плати в сумі 2 369,34 грн. та із доходів у вигляді орендної плати в сумі 6 696 грн., чим порушено пп.168.1.1 пп.168.1.2, пп.168.1.4, пп.168.1.5 п.168.1 ст. 168, п.171.2 ст. 171, п.176.2 ст. 176 ПК України, в результаті чого визначено суму податкових зобов`язань з ПДФО на загальну суму 9 065,34 грн., в т.ч. за лютий 2016 року на суму 992,16 грн., за березень 2016 року на суму 744,12 грн., за період з квітня 2016 року по грудень 2018 року на суму 7 329,06 грн.;
-          п. 1 Наказу Міністерства фінансів України від 13 січня 2015 року №4 "Про затвердження форми Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма N 1ДФ) та Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку" та Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30 січня 2015 року за №111/26556;
-          ст. 24 КЗпП України та Постанови Кабінету Міністрів України від 17 червня 2015 року №413 "Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу", залучено до підприємницької діяльності працю п`яти працівника в періоді з лютого по травень 2016 року, не оформлених належним чином;
-          п.8 ст. 9, пп.2.1 п.2 ст. 6 Закону України від 08 липня 2010 року № 2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" в результаті чого донараховано основний платіж по ЄСВ із заробітної плати в сумі 2 895,86 грн., в т.ч. за лютий 2016 року в сумі 1 212,64 грн., за березень 2016 року в сумі 909,48 грн., за квітень 2016 року в сумі 454,74 грн. та за травень 2016 року в сумі 319 грн.;
-          несплата суми податкового зобов`язання за 2016-2018 роки з військового збору на загальну суму 19 232,44 грн., чим порушено пп. 168.1.1, пп. 168.1.2, п.п. 168.14, пп. 168.1.5 п.168.1 ст.168, п. 171.2 ст.171, пп. а, пп. б п. 176.2 ст.176, пп.1.4, пп.1.5, пп.1.7 п.16-1 Підрозділу 10 Перехідних положень ПК України від 02 грудня 2010 року №2755-1V " із змінами та доповненнями всього в сумі 19 232,44 грн., в т.ч. за 2016 рік в сумі 6 877,76 грн. (в т.ч. лютий 2016 року - 316,43 грн., березень 2016 року - 213,87 грн. та в періоді з квітня по грудень 2016 року - 6 347,46 грн.), за 2017 рік в сумі 8 111,56 грн. та за 2018 рік в сумі 4 243,12 грн.;
-          пп. 63.3 ст.63 (абз.4) V ПК України встановлено не повідомлення про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, контролюючі органи за основним місцем обліку.
08 травня 2019 року на підставі акту документальної позапланової виїзної перевірки ГУ ДФС в Одеській області №673/15-32-13-05/ НОМЕР_1 від 15 квітня 2019 року, посадовою особою ГУ Держпраці в Одеській області було винесено Постанову про накладення штрафу на ФОП ОСОБА_1 №111ДФС-ФС за порушення законодавства про працю.
Не погодившись з цією постановою, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що, відповідно до акту перевірки №673/15-32-13-05/ НОМЕР_1 від 15 квітня 2019 року ФОП ОСОБА_1 не повідомляв органи фіскальної служби за місцем свого обліку про прийняття працівників ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на роботу, як це передбачено Порядком №413. Таким чином, Постанова про накладення штрафу, прийнята за наслідками здійснення заходів державного контролю за додержанням законодавства про працю є правомірною та не підлягає скасуванню.
Судова колегія не погоджується з цими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Статтею 46 ГК України встановлено, що підприємці мають право укладати з громадянами договори щодо використання їх праці. Договори з громадянами на використання їх праці укладаються за трудовими або цивільно-правовими договорами.
Відповідно до  ст. 626 ЦК України договір - домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.
Цивільно-правовий договір (договір підряду, доручення тощо) - це угода між громадянином і підприємством або підприємцем, предметом якої є виконання фізичною особою певної роботи, спрямованої на досягнення конкретного результату.
Трудовий договір - угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови прані, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін (ст. 21 КЗпП України).
Статтею 24 КЗпП України передбачено, що працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 17 червня 2015 року №413 "Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу" встановлено, що повідомлення про прийняття працівника на роботу подається власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом (особою) чи фізичною особою до територіальних органів Державної фіскальної служби за місцем обліку їх як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за формою згідно з додатком до початку роботи працівника за укладеним трудовим договором одним із таких способів: засобами електронного зв`язку з використанням електронного цифрового підпису відповідальних осіб відповідно до вимог законодавства у сфері електронного документообігу та електронного підпису; на паперових носіях разом з копією в електродній формена паперових носіях, якщо трудові договори укладено не більше ніж із п`ятьма особами. Інформація, що міститься у повідомленні про прийняття працівника на роботу, вноситься до реєстру страхувальників та реєстру застрахованих осіб відповідно до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".
Вирішуючи справу, суд першої інстанції повинен був: дослідити правомірність висновків контролюючого органу в контексті дотримання вимог щодо оформлення працівників та складання первинної документації; надати оцінку порядку та способу оцінки контролюючим органом обставин, визначених позивачем у запереченні на акт перевірки (зокрема, наявності розбіжностей в датах первинних документів, які пояснюються позивачем, як механічні помилки).
Дійсно, під час проведення перевірки ФОП ОСОБА_1 не було надано пояснень стосовно встановлених обставин.
Разом з тим, у запереченні на акт перевірки позивач надав ґрунтовні пояснення із наданням письмових пояснень осіб, які перебували з ним у трудових відносинах у перевіряємий період.
В цих поясненнях (а.с.57-65) особи зазначають, що дійсно невірно зазначили місяці в актах приймання металобрухту.
Разом з тим, констатуючи факт неналежного оформлення найманих працівників, посилаючись на висновки акта №673/15-32-13-05/ НОМЕР_1 від 15 квітня 2019 року, складеного за результатами податкової перевірки іншим контролюючим органом - ГУ ДФС в Одеський області, відповідач - ГУ Держпраці в Одеській області, не надав належної оцінки цим обставинам при винесенні спірної Постанови про накладення штрафу.
Таким чином, судова колегія погоджується з доводами апелянта щодо того, що оскаржувана Постанова про накладення штрафу була прийнята ГУ Держпраці в Одеській області без повного з`ясування обставин, які мають значення для прийняття такого рішення про застосування штрафу.
За таких обставин, судова колегія вважає, що оскаржувана Постанова про накладення штрафу не відповідає критерію законності, обсягу повноважень відповідача та обґрунтовано (пп.1, 3 ч.2 ст. 2 КАС України), що цілком достатньо для її скасування.
Крім того, судова колегія зазначає, що є додаткова підстава вважати, що оскаржувана Постанова про накладення штрафу не відповідає критерію законності.
Так, відповідно до ч.4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Згідно ст. 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Таким чином, з урахування положень ч.4 ст. 78 КАС України, обставини встановленні у рішенні Одеського апеляційного адміністративного суду від 16 жовтня 2019 року у справі №420/4458/19, яке набрало законної сили, щодо здійснення трудової діяльності окремих працівників, трудові відносини з якими оформлені у березні-червня 2016 року, доказуванню, у даній справі, судом апеляційної інстанції, не підлягають.
При винесенні рішення Одеським апеляційним адміністративним судом від 16 жовтня 2019 року у справі №420/4458/19, була надана належна оцінка висновку контролюючого органу, зафіксованим актом перевірки №673/15-32-13-05/ НОМЕР_1 від 15 квітня 2019 року щодо подання перекручених відомостей, що призвели до збільшення та/або зменшення податкових зобов`язань ФОП ОСОБА_1 .
Відповідачем у справі №420/4458/19 ГУ ДФС в Одеський області не спростовано доводів платника податку щодо підстав невірного зазначення дати в первинних документах, а власна позиція щодо визначення сум, які необхідно сплатити до бюджету, не була пояснена суду.
У цій справі, суд першої інстанції дійшов висновку, що висновки податкового органу, висвітлені у акті перевірки №673/15-32-13-05/ НОМЕР_1 від 15 квітня 2019 року, сформовані не на підставі всіх фактів та обставин, які підлягали з`ясуванню. Додатково про це свідчить факт повторного неврахування контролюючим органом всіх обставин при розгляді заперечення на акт перевірки, направленого позивачем 03 травня 2019 року. За умови недотримання відповідачем критеріїв щодо рішень суб`єктів владних повноважень, визначених ст. 2 КАС України, це призвело до помилкових висновків.
Разом з тим, у даній справі, ГУ Держпраці в Одеській області не доведена правомірність прийнятої Постанови про накладення штрафу на ФОП ОСОБА_1 .
Так, доводи ГУ Держпраці в Одеській області не спростовують аргументи ФОП ОСОБА_1 стосовно необґрунтованості оскаржуваної Постанови, фактично відтворюють висновки акта перевірки №673/15-32-13-05/ НОМЕР_1 від 15 квітня 2019 року, складеного за результатами перевірки іншим контролюючим органом ГУ ДФС в Одеський області, не усуваючи недоліки визначення наявності порушення по дотриманню законодавства щодо укладення трудових договорів, оформлення трудових відносин з працівниками ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , що призвели до накладення на ФОП ОСОБА_1 штрафу у розмірі 625 950 грн.
Щодо порушення норм процесуального права, апелянт зазначав, про те, що суд першої інстанції жодного разу не викликав свідків та неправомірно наголосив щодо критичного відношення до заявлених доказів.
З цього приводу судова колегія зазначає наступне.
Судова колегія зазначає, що в силу приписів ч.ч.1, 2 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Так, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких, суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 72 КАС України).
Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Відповідно до ч.1 ст. 65 КАС України, як свідок в адміністративній справі може бути викликана судом кожна особа, якій можуть бути відомі обставини, що належить з`ясувати у справі.
Свідок викликається в судове засідання з ініціативи суду або учасників справи (ч.2 ст. 65 КАС України). 
Разом з тим, посилаючись на норму ст. 69 КАС України, (яка регулює питання участі у справі експерта з питань права), суд першої інстанції не вважав такі пояснення доказами та не прийняв до уваги надані позивачем письмові пояснення робітників, оскільки такі фактичні данні встановлюються судом на підставі показань свідків допитаних судом.
Так, обставини, що підтверджуються показаннями свідка повинні узгоджуватись з іншими доказами у справі, тоді вони можуть бути визнані судом достовірними та достатніми для висновку про застосування штрафу в тому чи іншому адміністративному правопорушенні. Однак, з ініціативи суду, свідки викликані до суду також не були, отже така процесуальна дія судом першої інстанції проведена не була.
За таких обставин, судова колегія доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог ФОП ОСОБА_1 і, відповідно, необхідність їх задоволення.
Враховуючи, що судом першої інстанції порушені норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а також, що висновки суду не відповідають обставинам справи, судова колегія, керуючись п.п.3, 4 ч.1 ст. 317 КАС України вважає необхідним, скасовуючи рішення суду першої інстанції, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ФОП ОСОБА_1 . 
Судова колегія змінює розподіл судових витрат відповідно ст. 139 КАС України.
Як вбачається з матеріалів справи, ФОП ОСОБА_1 було сплачено судовий збір у розмірах: 6 259, 50 грн. за подачу адміністративного позову, що підтверджується квитанцією №11-1151S/1 від 28 травня 2019 року; 576, 30 грн. за подачу заяви про забезпечення позову, що підтверджується квитанцією №12-1151S/1 від 28 травня 2019 року; 10 253, 71 грн. за подачу апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції, що підтверджується квитанцією №ПН22981 від 22 серпня 2019 року.

Керуючись ст.ст. 308, 310, п.2 ч.1 ст. 315, п.п.3, 4 ч.1 ст. 317, ст.ст. 321, 322, 325, 329 КАС України, судова колегія, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 липня 2019 року скасувати.
Ухвалити нове судове рішення, яким позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами Головного управління Держпраці в Одеській області №111ДФС-ФС від 08 травня 2019 року на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) штрафу у розмірі 625 950 грн.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпраці в Одеській області (65044, м. Одеса, проспект Шевченка, 2, код ЄДРПОУ 39781624) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати у розмірі: судовий збір - 6 259, 50 грн. (шість тисяч двісті п`ятдесят дев`ять) гривень 00 коп. за подачу адміністративного позову; - 576, 30 грн. (п`ятсот сімдесят шість) гривень 30 коп. за подачу заяви про забезпечення позову та 10 253, 71 (десять тисяч двісті п`ятдесят три) гривні 71 коп. за подачу апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 08 травня 2020 року.

Головуючий:                                                                                                     Бітов А.І.

Суддя:                                                                                                     Лук`янчук О.В.

Суддя:                                                                                                     Ступакова І.Г.