ПОСТАНОВА
Іменем України
14 травня 2020 року 
Київ
справа №522/14380/17
адміністративне провадження №К/9901/51269/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Шевцової Н.В.,
суддів: Кашпур О.В.,  Уханенка С.А., 
розглянувши у попередньому судовому засіданні як суд касаційної інстанції адміністративну справу № 522/14380/17
за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до відділу Примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання неправомірною та скасування постанови, 
за касаційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області 
на постанову Приморського районного суду міста Одеси від 01 листопада 2017 року, прийняту у складі головуючого судді Тарасова А.В.,
та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 19 квітня 2018 року, прийняту в складі колегії суддів: головуючого Косцової І.П., суддів: Стас  Л.В., Турецької І.О.,
УСТАНОВИВ:
І. Суть спору
1. Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі - позивач, ГУ ПФУ в Одеській області) звернулось до Приморського районного суду міста Одеси з позовом до відділу Примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, в якому просило:
1.1 скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 20 липня 2017 року №52437927 про накладення штрафу у розмірі 10200 грн. 
2. В обґрунтування позову позивач зазначає, що оскаржувана постанова є незаконною та підлягає скасуванню, оскільки Управління виконало вимоги виконавчого листа №522/7239/16-а, виданого Приморським районним судом міста Одеси 20 вересня 2016 року.
ІІ. Установлені судами фактичні обставини справи
3. Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 14 липня 2016 року в справі №522/7239/16-а зобов`язано ГУ ПФУ в Одеській області зробити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 30 вересня 2016  року на підставі довідки від 23 березня 2016 року №10.1-39-50 «Про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсій».
4. 03 жовтня 2016 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області відкрито виконавче провадження №52437927 за виконавчим листом по справі 522/7239/16-а.
5. Листом від 25 жовтня 2016 року №13663/03 ГУ ПФУ в Одеській області повідомило виконавчу службу, що внаслідок перерахунку призначеної позивачеві пенсії її розмір зменшився, а тому її виплата здійснюється у раніше визначеному розмірі.
6. У січні 2017 року державна виконавча служба надіслала на адресу ГУ ПФУ в Одеській області вимогу від 26 січня 2017 року №270 про зобов`язання виконати вищевказаний виконавчий лист з урахуванням ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 08 грудня 2016 року про роз`яснення судового рішення. 
7. 27 січня 2017 року ГУ ПФУ в Одеській області надіслало на адресу виконавчої служби лист №11264/03, в якому повідомило, що вищевказана ухвала не набрала законної сили, оскільки оскаржена в апеляційному порядку.
8. У березні 2017 року ГУ ПФУ в Одеській області надіслало на адресу виконавчої служби від 09 березня 2017 року лист №3208/03, в якому повідомило, що внаслідок проведеного перерахунку призначеної позивачу пенсії, з урахуванням ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 08 грудня 2016 року про роз`яснення судового рішення її розмір не змінився.
9. 28 березня 2017 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Гортолум В.С. прийнято постанову від 28 березня 2017 року №52437927 про накладення на ГУ ПФУ в Одеській області штрафу у розмірі 5100 грн за невиконання вимог виконавчого листа 522/7239/16-а, виданого Приморським районним судом міста Одеси від  20  вересня 2016 року та зобов`язано боржника протягом десяти робочих днів виконати виконавчий документ.
10. Оскільки протягом встановленого строку ГУ ПФУ в Одеській області не виконало вимоги виконавчого листа, 20 липня 2017 року державним виконавцем прийнято постанову №52437927 про накладення на боржника штрафу за повторне невиконання виконавчого документу у розмірі 10200 грн.

ІІІ. Рішення судів у цій справі та мотиви їхнього ухвалення 
11. Постановою Приморського районного суду міста Одеси від 01 листопада 2017  року, залишеною без змін постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 19 квітня 2018 року, у задоволенні позову відмовлено. 
12. Відмовляючи в задоволенні позову суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що позивачем помилково застосовано при проведенні перерахунку пенсії обмеження граничного розміру пенсії, оскільки процедури призначення та перерахунку пенсій різні за змістом та механізмом їх проведення, а тому встановлені законодавцем обмеження стосуються виключно осіб, які реалізують право на призначення пенсії, а не перерахунку. Аналогічну правову позицію висловив і Верховний Суд України в рішенні від 10 грудня 2013 року в справі №21-420а13.
12.1. Додатково суди попередніх інстанцій зауважили, що оскільки пенсію позивачу призначено до 01 жовтня 2011 року (до набрання чинності Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи»), дії позивача щодо обмеження розміру пенсії не відповідають вимогам законодавства, свідчать про неналежне виконання вимог виконавчого листа №522/7239/16-а та вимог державного виконавця, у зв`язку з чим державним виконавцем правомірно прийнято постанову про накладення штрафу.

ІV Касаційне оскарження
13. Не погодившись з постановами судів першої та апеляційної інстанцій, представником позивача подано до Верховного Суду касаційну скаргу, яку зареєстровано 21 травня 2018  року.
14. У касаційній скарзі представник позивача зазначає, що судами першої та апеляційної інстанцій постановлено рішення із неправильним застосуванням норми матеріального права. Так представник позивача наголошує на тому, що ГУ ПФУ в Одеській області проведено перерахунок пенсії в межах зобов`язань покладених постановою Приморського районного суду міста Одеси від 14 липня 2016 року.
14.1. Додатково заявник касаційної скарги зауважує, що перерахунок пенсії ОСОБА_1 здійснено з урахуванням вимог частини сьомої статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262 (в редакції Закону України від 08 липня 2011 року № 3668-VI; зі змінами, внесеними згідно із Законом України від 24 грудня 2015 року № 911- VIII, та від 06 грудня 2016 року № 1774- VIII) та відповідно до статті 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого реформування пенсійної системи» від 08 липня 2011 року № 3668.
14.2. За таких обставин заявник касаційної скарги просить скасувати постанови судів першої та апеляційної інстанцій та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог.
15. 13 червня 2018 року ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів: головуючого судді Білоуса О.В., суддів Желтобрюх І.Л., Стрелець Т.Г. відкрито касаційне провадження. Витребувано справу №  522/14380/17 із Приморського районного суду міста Одеси.
16. 26 листопада 2018 року справа №  522/14380/17 надійшла до Верховного Суду.
17. 06 червня 2019 року на підставі розпорядження заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду від  05 червня 2019 року № 623/0/78-19 проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями.
18. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено склад суду: головуючого суддю - Шевцову Н.В., суддів - Кашпур О.В., Уханенка С.А. 

V. Релевантні джерела права й акти їхнього застосування
19. Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадови особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
20. Відповідно до частини першої статі 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
21. За правилами частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
22. Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII).
23. Відповідно до статті 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
24. Згідно з частиною першою статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
25. Пунктом 16 частини третьої статті 18 цього ж Закону передбачено право виконавця під час здійснення виконавчого провадження накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.
26. Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, врегульований статтею 63 Закону України «Про виконавче провадження», за змістом частин першої-третьої якої за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.
26.1. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.
26.2. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.
27. У свою чергу, стаття 75 Закону №1404-VIII встановлює відповідальність за невиконання рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії, та рішення про поновлення на роботі.
28. У разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання (частина перша статті 75 Закону №1404-VIII).
29. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення (частина друга статті 75 Закону №1404-VIII).

VІ Позиція Верховного Суду 
30. Переглянувши судові рішення в межах доводів і вимог касаційної скарги на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, Верховний Суд зазначає таке.
31. Приписами частини першої  статті 341 КАС України  визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
32. Відповідно до приписів статті 75 Закону №  1404-VIII за невиконання рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії, державний виконавець має право винести постанову про накладення штрафу на боржника. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі.
33. Так судами попередніх інстанцій встановлено, що ГУ ПФУ в Одеській області у позовній заяві стверджує, що постанова Приморського районного суду міста Одеси від 14 липня 2016 року в справі №522/7239/16-а була виконана у добровільному порядку в повному обсязі, у зв`язку з чим підстави для прийняття державним виконавцем постанови про накладення штрафу у подвійному розмірі за повторне невиконання рішення суду відсутні.
34. Втім, судами попередніх інстанцій встановлено, що у матеріалах справи відсутні належні докази здійснення перерахунку пенсії ОСОБА_1 , як того вимагає постанова Приморського районного суду міста Одеси від 14 липня 2016 року в справі №522/7239/16-а.
35. Отже, станом на 20 липня 2017 року (дату винесення державним виконавцем оскаржуваної постанови №52437927 про накладення на боржника штрафу за повторне невиконання виконавчого документу у розмірі 10200 грн), відомості про повне виконання боржником рішення суду в добровільному порядку у державного виконавця були відсутні.
36. За такого правового врегулювання та з урахуванням встановлених судами обставин справи, Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що державний виконавець на час винесення постанови про накладення штрафу діяв у відповідності з вимогами Закону №1404-VIII та у межах наданих йому повноважень, а тому жодних підстав для скасування оскаржуваної постанови не вбачається.
37. Оцінюючи доводи касаційної скарги, Верховний Суд виходить з того, що судами попередніх інстанцій надано належну правову оцінку доводам, викладеним у позовній заяві, запереченнях проти позовної заяви, апеляційній скарзі та запереченнях проти апеляційної скарги, а також наведеним сторонами під час судового розгляду справи. Жодних нових доводів, які б доводили порушення норм матеріального або процесуального права при винесенні оскаржуваних постанов судів першої та апеляційної інстанцій у касаційній скарзі не зазначено.
38. Частиною першою статті 350 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
39. Враховуючи вищенаведене, відповідно до частини першої статті 350 КАС України Верховний Суд вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а постанови судів першої та апеляційної інстанцій - без змін, оскільки судами не було допущено неправильного застосування норм матеріального права та порушень норм процесуального права.

Керуючись статтями 3, 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області залишити без задоволення.
2. Постанову Приморського районного суду міста Одеси від 01 листопада 2017 року та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 19 квітня 2018 року в справі №  522/14380/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач:                                                                      Н.В.  Шевцова
          
Судді:                                                                                          О.В. Кушпур

                                                                                          С.А. Уханенко