ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2020 р.	Справа № 480/4987/19	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Русанової В.Б.,
Суддів: Жигилія С.П. ,  Перцової Т.С. ,
за участю секретаря судового засідання Ващук Ю.О.,
представників відповідача -  Голуба П. А., Якуніна М. М., 
          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 18.02.2020 року, (головуючий суддя І інстанції: Н.В. Савицька, повний текст складено 25.02.20 року) по справі № 480/4987/19
          за позовом        ОСОБА_1  
          до       Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Краматорську               
          про визнання протиправним та скасування висновку та наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати висновок щодо оцінювання результатів службової діяльності позивача, затверджений наказом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську №106-ОС від 04.11.2019;
- визнати протиправним та скасувати наказ виконуючого обов`язки Директора Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську "Про звільнення ОСОБА_1 " №107-ОС від 04.11.2019;
- поновити ОСОБА_1 на посаді слідчого першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, з 05.11.2019;
- рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді допустити до негайного виконання;
- стягнути з Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 05.11.2019 по день прийняття рішення судом по справі;
- рішення суду в частині стягнення з Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, середнього заробітку за час вимушеного прогулу на користь ОСОБА_1 допустити до негайного виконання.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 18.02.2020 відмовлено у задоволенні позову.
Позивач, не погодившись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, не відповідність висновків суду обставинам справи, не повне з`ясування обставин справи, що призвело до неправомірного висновку просив скасувати рішення суду та прийняти нове, яким задовольнити позов.
В обґрунтування вимог зазначає, що суд першої інстанції не врахував доводи позивача про порушення відповідачем положень Типового порядку № 640 при виставленні балів за виконання завдань, зокрема виставлення балу "0,5" за завдання № 2 , який не передбачений законодавством, що призвело до нівелювання результатів оцінювання.
Територіальне управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську (далі - відповідач ) надало відзив на апеляційну скаргу, в якому просило апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін. 
В обґрунтування зазначило, що накази відповідача від 04.11.2019 прийняті в межах повноважень, на підставі та у спосіб, визначені чинним законодавством.Оцінка позивачу  за завдання № 2 виставлена "0,5", що не передбачено Типовим порядком. Проте, з урахуванням виконаного завдання та критеріїв до кожної оцінки, відповідач не мав можливості  оцінити завдання № 2  "0" балів або "1" бал. 
В судовому засіданні позивач підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити.
Представники відповідача проти вимог апеляційної скарги заперечували, просили рішення суду першої інстанції залишити без змін. 
02.06.2020 позив подав до суду заяву  про подальший розгляд справи без його участі.
Відповідно до ч. 4 ст.  229, ч. 1 ст. 308 КАС України справа розглядається    в межах доводів та вимог апеляційної скарги,  04.06.2020 фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. 
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає  задоволенню з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено апеляційним судом, що з 27.11.2018 ОСОБА_1 призначено на посаду слідчого першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Краматорську з випробувальним строком шість  місяців та закріплено за ним наставника на підставі ст. 16 Закону України «Про державне бюро розслідувань», що підтверджується наказами № 39-ОС від 23.11.2018, № 45 від 28.11.2018 (т. 1 а.с. 17, 18).
З 30.05.2019 позивачу присвоєно дев`ятий ранг державного службовця як особі, яка пройшла випробування, що підтверджується наказом № 149-ОС від 28.05.2019 (т. 1 а.с. 20).
Позивач є державним службовцем категорії «В».
16.11.2018 Державним бюро розслідувань доручено в. о. керівників, заступникам керівників територіальних управлінь Державного бюро розслідувань, зокрема забезпечити проведення підвищення кваліфікації державних службовців з питань, пов`язаних із організацією та проведенням оцінювання результатів службової діяльності державних службовців у державному органі (т. 1 а.с. 141).
29.12.2018 безпосереднім керівником позивача, разом із позивачем визначені три завдання, а також ключові показники результативності, ефективності та якості до них  на 2019 рік, строком виконання впродовж 2019 , з якими позивач ознайомлений під підпис  29.12.2018 ( т. 1 а.с. 22).
Так, - завдання 1:  розгляд заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та внесення відомостей щодо них до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
 Ключові показники: своєчасність внесення відомостей про злочин до ЄРДР; кількість оскаржених відмов у внесенні відомостей про злочин до ЄРДР.
- завдання 2:  проведення досудового розслідування
Ключові показники: проведення повного та неупередженого розслідування із дотриманням розумних строків; кількість направлених до суду обвинувальних актів у кримінальних провадженнях; кількість скасованих прокурором та судом постанов про закриття кримінального провадження.
- завдання 3 : здійснення розгляду звернень громадян.
Ключовий показник: дотримання строків надання відповідей на звернення громадян відповідно до вимог чинного законодавства.
За результатами оцінювання відповідачем  позивачу за  завдання № 1 виставлено 3 бали, за  №2 – 0,5 балів, за №3 – 3 бали,  середній бал визначено 2,2 та  встановлено негативну оцінку. 
В обґрунтування негативної оцінки зазначено, що більшість завдань ОСОБА_1 були виконані неналежним чином або взагалі не виконані. До виконання завдання державний службовець підійшов формально та потребував нагадувань і високої міри контролю з боку керівника. Негативні результати діяльності слідчого ОСОБА_1 пов`язані з відсутністю особистої ініціативи при здійсненні досудового розслідування у кримінальних провадженнях, грубим порушенням службової дисципліни у вигляді тяганини під час досудового розслідування, відсутності повноти при встановлені всіх обставин події, ігноруванні вказівок у кримінальних провадженнях, наданих як керівництвом Територіального управління так і процесуальними керівниками. Водночас при наданні звіту щодо результатів виконання завдання № 1 , слідчим Громико ОСОБА_2 надано пояснення без розуміння суті конкретного завдання. Крім того, мало місце порушення слідчим ОСОБА_1 норм трудової дисципліни (акт № 1 від 13.08.2019) (т.1 а.с. 23-28) 
04.11.2019 відповідачем складено висновок щодо оцінювання результатів службової діяльності слідчого Першого слідчого відділу (відділу з розслідування злочинів у сфері службової діяльності та корупції) слідчого управління   ОСОБА_1 з негативною оцінкою, який затверджено наказом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, №106-ОС від 04.11.2019 (т. 1 а.с. 29, 30).
04.11.2019 наказом № 107-ОС Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Краматорську Громика А.В. , слідчого Першого слідчого відділу (відділу з розслідування злочинів у сфері службової діяльності та корупції) слідчого управління  ТУ ДБР, розташованого у м. Краматорську, який займає посаду державної служби категорії "В" звільнено у зв`язку з отриманням негативної оцінки за результатами оцінювання службової діяльності ( т. 1 а.с.31).
Позивач, не погоджуючись з наказами відповідача від 04.11.2019, звернувся до суду з даним позовом.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач діяв правомірно, в межах повноважень та у спосіб встановлений законодавством. 
Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.  
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 14 Закону України "Про Державне бюро розслідувань" до працівників Державного бюро розслідувань належать, зокрема державні службовці.
Служба в Державному бюро розслідувань є державною службою особливого характеру, що полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України. 
Згідно з ч. 5 ст. 14 Закону України "Про Державне бюро розслідувань"  трудові відносини працівників Державного бюро розслідувань регулюються законодавством про працю, державну службу та укладеними трудовими договорами (контрактами). На державних службовців Державного бюро розслідувань поширюється дія Закону України "Про державну службу". Посади державних службовців Державного бюро розслідувань відносяться до відповідних категорій посад державної служби в порядку, встановленому законодавством.
Статтею 44 Закону України "Про державну службу" визначено оцінювання результатів службової діяльності.
Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3, 4, 5 ст. 44  Закону України "Про державну службу" результати службової діяльності державних службовців щороку підлягають оцінюванню для визначення якості виконання поставлених завдань, а також з метою прийняття рішення щодо преміювання, планування їхньої кар`єри.
Оцінювання результатів службової діяльності проводиться на підставі показників результативності, ефективності та якості, визначених з урахуванням посадових обов`язків державного службовця, а також дотримання ним правил етичної поведінки та вимог законодавства у сфері запобігання корупції, виконання індивідуальної програми професійного розвитку, а також показників, визначених у контракті про проходження державної служби (у разі укладення).
Оцінювання результатів службової діяльності державних службовців, які займають посади державної служби категорій "Б" і "В", здійснюється безпосереднім керівником державного службовця та керівником самостійного структурного підрозділу. 
Державного службовця ознайомлюють з результатами оцінювання його службової діяльності під підпис протягом трьох календарних днів після проведення оцінювання.
Висновок щодо результатів оцінювання службової діяльності затверджується наказом (розпорядженням) суб`єкта призначення.
За результатами оцінювання службової діяльності державного службовця йому виставляється негативна, позитивна або відмінна оцінка з її обґрунтуванням.
Згідно з ч. 6 ст. 44  Закону України "Про державну службу" у разі отримання державним службовцем негативної оцінки за результатами оцінювання службової діяльності такий державний службовець звільняється із служби відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 87 цього Закону.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 87 Закону України "Про державну службу" підставами для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є  отримання державним службовцем негативної оцінки за результатами оцінювання службової діяльності.
Згідно ч. 7 ст. 44  Закону України "Про державну службу" висновок, що містить негативну оцінку за результатами оцінювання службової діяльності, може бути оскаржений державним службовцем у порядку, визначеному ст. 11 цього Закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України "Про державну службу" у разі порушення наданих цим Законом прав або виникнення перешкод у реалізації таких прав державний службовець у місячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про це, може подати керівнику державної служби скаргу із зазначенням фактів порушення його прав або перешкод у їх реалізації.
Згідно ч. 8 ст. 44  Закону України "Про державну службу" державний службовець має право висловити зауваження щодо оцінювання результатів його службової діяльності, які долучаються до його особової справи.
Відповідно до ч. 11 ст. 44  Закону України "Про державну службу" порядок проведення оцінювання результатів службової діяльності державних службовців затверджується Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від  23.08.2017 № 640 затверджено Типовий порядок проведення оцінювання результатів службової діяльності державних службовців (далі - Типовий порядок), яким визначено процедуру проведення оцінювання результатів службової діяльності державних службовців. Дія цього Типового порядку поширюється на державних службовців, які займають посади державної служби категорій “А”, “Б” і “В”.
Відповідно до п. 7 Типового порядку оцінювання проводиться на підставі ключових показників, визначених з урахуванням посадових обов`язків державного службовця, а також дотримання ним загальних правил етичної поведінки та вимог законодавства у сфері запобігання корупції.
Згідно з п.п. 9 Типового порядку оцінювання проводиться поетапно: визначення завдань і ключових показників; визначення результатів виконання завдань; затвердження висновку (крім випадків, коли жодне із визначених завдань не підлягає оцінюванню).
Завдання і ключові показники повинні відображати кінцевий результат, на досягнення якого спрямовано службову діяльність державних службовців, вимірюватися в кількісному та/або якісному вираженні.
Згідно з п. 11 Типового порядку державному службовцю визначається від двох до п`яти завдань. Строк виконання завдання має бути реальним для досягнення необхідного результату та визначатися з урахуванням дати прийняття наказу (розпорядження) про визначення результатів виконання завдань відповідно до п. 13 цього Типового порядку.
Відповідно до п. 33 Типового порядку завдання і ключові показники державних службовців, які займають посади державної служби категорій “Б” і “В”, визначаються за формою згідно з додатком 7 з урахуванням стратегічних документів державного та/або регіонального рівня, річного плану роботи державного органу, завдань, функцій та обов`язків, визначених у положенні про державний орган, положенні про відповідний структурний підрозділ, посадовій інструкції.
Згідно з п.п. 37, 38, 39 Типового порядку для визначення результатів виконання завдань безпосередній керівник спільно з керівником самостійного структурного підрозділу (у разі наявності) проводить з державним службовцем, який займає посаду державної служби категорії “Б” або “В”, оціночну співбесіду.
Перед проведенням оціночної співбесіди державний службовець, який займає посаду державної служби категорії “Б” або “В”, заповнює форму щодо результатів виконання завдань державним службовцем, який займає посаду державної служби категорії “Б” або “В”, за відповідний рік згідно з додатком 8 у частині відомостей щодо себе та займаної посади, опису досягнутих результатів у розрізі кожного визначеного завдання та строку його фактичного виконання.
Після проведення оціночної співбесіди безпосереднім керівником заповнюється форма щодо результатів виконання завдань державним службовцем, який займає посаду державної служби категорії “Б” або “В”, за відповідний рік згідно з додатком 8 у частині виставлення балів, визначення оцінки та їх обґрунтування, а також визначення потреб у професійному навчанні. Безпосередній керівник спільно з керівником самостійного структурного підрозділу (у разі наявності) виставляє державному службовцю негативну, позитивну або відмінну оцінку (крім випадків, коли жодне із завдань не підлягає оцінюванню) з її обґрунтуванням на основі розрахунку середнього бала за виконання кожного визначеного завдання (з урахуванням досягнення ключових показників) за критеріями визначення балів згідно з додатком 4.
Додатком 4 до Типового порядку визначено критерії виставлення балів:
- бал "не підялгає оцінювання" -  завдання не могло бути виконано через обставини, які об`єктивно унеможливили його виконання і щодо яких державний службовець не міг впливати чи пропонувати інший спосіб виконання завдання, зокрема тимчасова непрацездатність, відсторонення від виконання посадових обов`язків (повноважень);
- бал “0” - завдання не виконано або під час його виконання порушено вимоги законодавства у сфері запобігання корупції;
- бал “1” - завдання виконано частково, результати не можуть бути використані через необхідність суттєвого доопрацювання, до виконання завдання державний службовець підійшов формально, чим нівелював практичну цінність отриманого результату, або завдання виконане з демонстрацією неспроможності одночасного забезпечення на належному рівні і своєчасного виконання посадових обов`язків, або під час виконання такого завдання порушено вимоги правил етичної поведінки, або процес досягнення результату чи сам результат мав негативний відгук з боку користувачів, споживачів, співвиконавців, керівництва тощо;
- бал “2” - завдання виконано, але з порушенням строку виконання та/або із залученням до виконання завдання інших осіб (під час виконання роботи державний службовець потребував надання зразків документів, допомоги у виробленні алгоритму роботи, аналізі нормативно-правових актів, суттєвому коригуванні проектів документів, проявляв низьку самостійність, недостатність знань нормативно-правових актів, вимог до підготовки службових документів, потребував нагадувань і високої міри контролю з боку керівника тощо);
- бал “3” - завдання виконано своєчасно, результат якого повною мірою можна використати в роботі. Робота проводилась ефективно з дотриманням правил етичної поведінки;
- бал “4” - завдання виконано своєчасно (завчасно), результат високої якості, його досягнуто з високим ступенем самостійності (за необхідності командної роботи), ініціативності, робота проводилась ефективно, з дотриманням правил етичної поведінки. Під час виконання завдання державним службовцем вносилися пропозиції щодо інших документів або їх удосконалення.
Судовим розглядом встановлено, що відповідачем визначено завдання  і ключові показники за формою, з урахуванням завдань, функцій та обов`язків, визначених у посадовій інструкції слідчого Першого слідчого відділу (відділу з розслідування злочинів у сфері службової діяльності та корупції). Перед проведенням оціночної співбесіди позивачем заповнено форму щодо результатів виконання завдань державним службовцем за 2019 рік у частині відомостей щодо себе та займаної посади, опису досягнутих результатів у розрізі кожного визначеного завдання та строку його фактичного виконання.
Після проведеної оціночної співбесіди безпосереднім керівником позивача заповнена форма щодо результатів виконання завдань у частині виставлення балів, визначення оцінки та її обґрунтування, в якій за завдання № 1 позивачу виставлено 3 бали, за завдання № 2 - 0,5 балів, за завдання № 3 - 3 бали.
Колегія суддів зазначає, що Типовим порядком передбачено вичерпний перелік видів оцінок при оцінюванні: "не підлягає оцінюванню", "0", "1", "2", "3", "4" та критеріїв до них, що виключає можливість виставлення будь-якої іншої оцінки, зокрема 0,5 балів, яка виставлена позивачу за виконання завдання № 2.
Доводи відповідача, що  завдання № 2, з урахуванням критеріїв до оцінок,  неможливо оцінити «0 балів» або «1 бал», оскільки воно позивачем виконано частково, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки законодавством не встановлено права відповідачу  застосувати оцінку на власний розсуд.
Згідно Типового порядку негативна оцінка , з її обґрунтуванням  виставляється на основі розрахунку середнього бала за виконання кожного визначеного завдання (з урахуванням досягнення ключових показників) за критеріями визначення балів.
Отже, враховуючи, що відповідачем виконання позивачем завдання № 2 оцінено не у спосіб, встановлений законодавством, колегія суддів вважає, що середній бал та остаточна оцінка за результатами виконання завдань не є об`єктивною та такою, що визначена у відповідності до вимог Типового порядку.
Крім того, оцінювати результати службової діяльності є дискреційними повноваженнями відповідача. Водночас обсяг цієї дискреції не можу бути необмеженим і повинен підлягати зовнішньому/публічному контролю, в тому числі судовому. Процес та результат оцінювання службової діяльності  повинен бути зрозумілим як безпосереднім учасникам цих відносин, зокрема  державному службовцю, так і суспільству загалом.
Належно  мотивація результатів оцінювання  дає можливість перевірити , як саме ( за якими ознаками та критеріями) відбувалася процедура оцінювання і чи була дотримана процедура його ухвалення. Їі обсяг та ступінь залежить від конкретних обставин, які були предметом обговорення та перевірки, але в будь-якому випадку має показувати, що доводи та пояснення державного службовця взято до уваги і, що важливо, давати розуміння чому і чим керувався відповідний орган, оцінюючи державного службовця, виставляючи певну кількість балів. Особливо- виняткової значимості обґрунтованість/вмотивованість  рішення набуває тоді, коли йдеться про отримання негативної оцінки, з огляду на наслідки, які це потягне.  
Відповідно до п. 41 Типового порядку висновок щодо оцінювання результатів службової діяльності державних службовців, які займають посади державної служби категорій “Б” і “В”, в якому виставляється негативна оцінка, за формою згідно з додатком 5 затверджується наказом (розпорядженням) суб`єкта призначення.
Згідно з п.п. 47, 49 Типового порядку у разі отримання державним службовцем негативної оцінки відповідний висновок може бути оскаржений таким державним службовцем. Висновок скасовується суб`єктом призначення або судом у частині оцінювання результатів службової діяльності конкретного державного службовця.
У свою чергу, оскільки негативний висновок щодо оцінювання результатів службової діяльності  тягне за собою правові наслідки у вигляді звільнення особи зі служби, таке рішення, незалежно від форми його оформлення (протокол, окремий акт), повинно бути мотивованим, детальним і повним, відображати усі суттєві обставини, що мали вплив на його прийняття.
Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішення повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 01.07.2003, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.
В Рішенні від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
У Рішенні від 27 вересня 2010 року по справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» зазначено, що ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.
Проте, на підставі матеріалів справи, всебічно та повно досліджених судом апеляційної інстанцій встановлено відсутність обґрунтувань в спірному висновку оцінювання  щодо того, по яким саме критеріям визначена оцінка за завдання № 2 , що в сукупності призвело до прийняття рішення про негативну оцінку та, як наслідок, звільнення позивача з публічної служби.
Таким чином, враховуючи те, що підставою прийняття оскаржуваного наказу є висновок щодо оцінювання результатів, затверджений  наказом ТУ ДБР , розташованого у місті Краматорську № 106-ОС від 04.11. 2019 року,  які прийняті протиправно, колегія суддів дійшла  висновку щодо наявності підстав для задоволення вимог позивача в частині визнання протиправним та скасування висновку щодо оцінювання результатів службової діяльності, затвердженого наказом ТУ ДБР , розташованого у місті Краматорську № 106-ОС від 04.11. 2019  та наказу ТУ ДБР , розташованого у місті Краматорську № 107-ОС від 04.11. 2019  "про звільнення ОСОБА_1 зі служби  за пунктом 3 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу».
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
 Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Обов`язок суду встановити дійсні обставини справи при розгляді адміністративного позову безвідносно до позиції сторін випливає з офіційного з`ясування всіх обставин справи як принципу адміністративного судочинства, закріпленого нормами КАС України
Згідно ст.72 КАС України  доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Суд повинен надати належну правову оцінку доводам сторін, якими вони мотивують свою правову позицію у справі, оцінити представлені учасниками провадження докази у сукупності та взаємозв`язку за правилами статті 90 КАС України.
Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції не врахував, що результати виконання завдань, та як наслідок висновок щодо оцінювання результатів службової діяльності позивача, прийнято з порушенням Типового порядку в частині виставлення балу, не передбаченого додатком 4 до Типового порядку, а отже висновки суду щодо проведення оцінювання відповідачем та оформлення його результатів в порядку та спосіб , встановлений законодавством є помилковими.
Колегія суддів зазначає, що оскільки позивачем порушено вимоги Типового порядку щодо виставлення балів, суд не може перебирати на себе повноваження органу, до  компетенції якого належить встановлення результатів оцінювання, а тому позбавлений можливості у даному випадку надати оцінку обставинам по суті виконаних позивачем завдань.
Відповідно до ч.2 с. 77  КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Належними та допустимими доказами відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів правомірність наказів від 04.11.2019.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що висновок щодо оцінювання результатів службової діяльності позивача, затверджений наказом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську №106-ОС від 04.11.2019, прийнято з порушенням Типового порядку, а тому підлягає скасуванню в частині оцінювання результатів службової діяльності ОСОБА_1 .
Враховуючи, що відповідачем належними доказами не доведено правомірність виставлення негативної оцінки позивачу, наказ "Про звільнення ОСОБА_1 " №107-ОС від 04.11.2019 прийнятий на підставі висновку від 04.11.2019, який визнано судом неправомірним, підлягає скасуванню.
Відповідно до ч. 1 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.
Отже,  позивач підлягає поновленню на посаді з 05.11.2019.
Згідно з ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.
Відповідно до п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 (далі – Порядок № 100), обчислення середньої заробітної плати  для   оплати   часу щорічної  відпустки,  додаткових  відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки,  додаткової відпустки  працівникам,  які  мають дітей,  або  для  виплати  компенсації  за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні  12  календарних  місяців роботи,   що   передують  місяцю  надання  відпустки  або  виплати компенсації за невикористані відпустки. 
       Згідно з п. 5 Порядку № 100 нарахування виплат у всіх  випадках  збереження середньої заробітної  плати  провадиться  виходячи  з розміру середньоденної(годинної) заробітної плати.
Кількість робочих днів з листопада до грудня 2019 року складає 42 дні, з січня до червня 2020 року - 122 дні, що підтверджується листами Міністерства соціальної політики України від 08.08.2018 № 78/0/206-18, від 29.07.2019 № 1133/0/206-19. 
Враховуючи дату звільнення позивача (04.11.2019) та дату прийняття рішення апеляційним судом (02.06.2020), кількість днів вимушеного  прогулу позивача складає 144 дні.     
Згідно довідки Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, від 24.12.2019  09/07-34/23523 середньоденна заробітна плата позивача за вересень-жовтень 2019 р. складає 1857,05 грн.
Отже, середній заробіток за час вимушеного прогулу, який підлягає стягненню на користь позивача складає 267 415,20 грн (144 х 1857,05).    
Згідно п.п. 2-3 ч.1 ст. 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про: присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; поновлення на посаді у відносинах публічної служби.
Відтак, рішення суду в частині поновлення позивача на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі стягнення за один місяць підлягає негайному виконанню.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.
Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до ст. 317 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції повність або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення, є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального та процесуального права, неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, що є підставою для скасування рішення суду з прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1  задовольнити.
Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 18.02.2020 року по справі № 480/4987/19  скасувати.
Прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати висновок щодо оцінювання результатів службової діяльності ОСОБА_1 , затверджений наказом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, №106-ОС від 04.11.2019.
Визнати протиправним та скасувати наказ Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, "Про звільнення ОСОБА_1 " №107-ОС від 04.11.2019.
Поновити ОСОБА_1 на посаді слідчого першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, з 05.11.2019.
Стягнути з Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську (ЄДРПОУ 42331094, вул. Героїв України, 21,  м. Краматорськ, Донецька область, 84301) на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу з 05.11.2019 до 02.06.2020 у розмірі 267  415 (двісті шістдесят сім тисяч чотириста п`ятнадцять) грн 20 коп.
Рішення суду в частині стягнення з Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць на користь ОСОБА_1 та  поновлення на посаді допустити до негайного виконання. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		В.Б. Русанова	
Судді	   	С.П. Жигилій    Т.С. Перцова   	
Повний текст постанови складено  11.06.2020 року