Номер провадження: 22-ц/813/3167/20 
Номер справи місцевого суду: 522/10790/19
Головуючий у першій інстанції Свячена Ю. Б.
Доповідач Погорєлова С. О.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.06.2020 року                                                                 м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: Погорєлової С.О. 
суддів: Заїкіна А.П., Таварткіладзе О.М.
                        за участю секретаря: Томашевської К.В..
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвест Лімітед Компані» у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Дютайв», товариства з обмеженою відповідальністю «П.А.Ф. ЛТД», ОСОБА_2 , товариства з обмеженою відповідальністю «Інвест Лімітед Компані», за участю третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору Державного реєстратора комунального підприємства «Департамент державної реєстрації» Шевченко Максима Олександровича, Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Розсохи Сергія Сергійовича, про визнання права власності, витребування майна із чужого незаконного володіння та скасування реєстраційних дій на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси про забезпечення позову, ухваленого під головуванням судді Свяченої Ю.Б., 19 серпня 2019 року в м. Одеса –
встановила:

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ТОВ «Дютайв», ТОВ «П.А.Ф. ЛТД», ОСОБА_2 , ТОВ «Інвест Лімітед Компані», за участю третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору Державного реєстратора комунального підприємства «Департамент державної реєстрації» Шевченко М.О., Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Розсохи С.С. про визнання права власності, витребування майна із чужого незаконного володіння та скасування реєстраційних дій (а.с. 3-20).
У липні 2019 року позивачем до суду подана заява про забезпечення позову (а.с. 49-54). 
В обґрунтування заяви посилалася на те, що заявниця внаслідок шахрайських дій відповідачів була незаконно позбавлена права власності на нерухоме майно, а саме: кв. АДРЕСА_1 . Після чого вказана квартира була поділена на два окремих об`єкта із супутньою реєстрацією вказаного поділу у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Зокрема відповідачами зареєстровано кв. АДРЕСА_2 реєстраційний номер 1763409151101 та квартиру АДРЕСА_3 реєстраційний номер НОМЕР_1 . Вказані об`єкти нерухомого майна передано без належних на те правових підстав, у власність ТОВ « Інвест Лімітед Компані», про що внесено відповідний запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, тому заявник вважає, що до винесення рішення по суті існує реальна небезпека, що вказані квартири можуть бути відчужені на користь третіх осіб, що в свою чергу зробить неможливим виконання рішення у випадку задоволення позову.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 19 серпня 2019 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено. Вжито заходи забезпечення позову шляхом: накладення арешту на кв. АДРЕСА_2 реєстраційний номер 1763409151101 та кв АДРЕСА_4 АДРЕСА_3 реєстраційний номер 1763398051101; заборони державним реєстраторам прав на нерухоме майно та органам державної реєстрації прав, іншим особам та органам, а також будь-яким особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, вчиняти будь-які реєстраційні дії пов`язані з державною реєстрацією речових прав на житлові приміщення, а саме кв. АДРЕСА_2 реєстраційний номер 1763409151101 та квартиру АДРЕСА_3 реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с. 69-75).
В апеляційній скарзі апелянт просить ухвалу суду скасувати, посилаючись на порушення судом норм процесуального права (а.с. 76-79).
Згідно з Указом Президента України від 13 березня 2020 року № 87/2020 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 березня 2020 року «Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки в умовах спалаху гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» з метою попередження розповсюдження захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену коронавірусом COVID-19: 1, на всій території України установлено карантин.
Рада суддів України рекомендувала у період карантину встановити особливий режим роботи судів України, а саме: роз`яснити громадянам можливість відкладення розгляду справ у зв`язку із карантинними заходами (Лист Ради суддів України від 16 березня 2020 року, адресований Верховному Суду, Вищому антикорупційному суду, місцевим та апеляційним судам).
Пунктами 1, 5 розпорядження Голови Одеського апеляційного суду від 16 березня 2020 року зі змінами «Про тимчасові заходи з метою попередження розповсюдження захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену короновірусом COVID-19» передбачено, що тимчасово, на час установлення на території України карантину, зупиняється розгляд справ у відкритих судових засіданнях за участю учасників судового процесу та припинено їх пропуск до залів судових засідань на час вжитих заходів. Вказане розпорядження видано з метою забезпечення здійснення правосуддя Одеським апеляційним судом, забезпечення доступу громадян до правосуддя під час дії установленого державою карантину.
Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Виходячи з вищевказаного, враховуючи строки розгляду справи, баланс інтересів сторін у якнайскорішому вирішенні питання про забезпечення позову, освідомленість її учасників про розгляд справи, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга представника ТОВ «Інвест Лімітед Компані» підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
 
Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами існує спір і невжиття заходів забезпечення позову, може в майбутньому утруднити виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог, та те що є ризик того, що вказана спірна квартира буде відчужена на користь третіх осіб.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.
Відповідно до ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
В порядку ст. 150 ЦПК України, способами забезпечення позову є: накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; заборона вчиняти певні дії; встановлення обов`язку вчинити певні дії; заборона іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупинення продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передача речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, тощо.
Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст.150 ЦПК України).
Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позову, підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів (Постанова Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»). 
Заходи забезпечення позову визначаються, виходячи із засад розумності, співмірності та враховуючи конкретні обставини справи.
Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.
Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
З матеріалів справи вбачається, що предметом позову є визнання права власності на нерухоме майно, витребування його із чужого незаконного володіння та скасування реєстраційних дій щодо: кв. АДРЕСА_5 яка АДРЕСА_6 .
При цьому позивач зазначила, що вона являється власником спірної квартири, що підтверджується договором купівлі-продажу, укладеним із ОСОБА_3 , який посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Бєлостоцькою М.Л. 07.02.2019 року та зареєстровано у реєстрі за № 189. Вартість майна за даним договором купівлі-продажу становила 7 337 811,00 грн.
11.02.2019 року, без належних правових підстав та волі позивача, за підробленими документами, оскільки, вона не підписувала акт приймання-передачі нерухомого майна, та не вчиняла жодних нотаріальних дій, спірна квартира вибула із її законного володіння та в подальшому декілька разів була переєстрована.
ОСОБА_1 також зазначила, що спірну квартиру було поділено на два окремих об`єкти, а саме на: кв. АДРЕСА_2 номер 1763409151101 та АДРЕСА_7 АДРЕСА_8 , яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_9 реєстраційний номер НОМЕР_1 , про що внесено відповідні записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Станом на дату подання позову власником вищезазначеного нерухомого майна у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно значиться ТОВ «Інвест Лімітед Компані».
Натомість, відповідач наполягає на тому, що суд першої інстанції не оцінив обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів, не з`ясував співмірності виду забезпечення позову, який просив застосувати позивач, позовним вимогам, не оцінив рівноцінності заходів забезпечення позову змісту заявлених позовних вимог, жодним чином не обґрунтував необхідності вжиття таких заходів. Крім того зазначив, що жодних дій з моменту ознайомлення з матеріалами справи до винесення ухвали про забезпечення позову, щодо відчуження майна ним не вчинялось, хоча для цього був майже місяць.
За таких обставин, колегія суддів вбачає, що між сторонами дійсно виник спір з приводу нерухомого майна, а саме: кв. АДРЕСА_1 . 
Тому, заходи забезпечення позову, які просив застосувати позивач, є співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Крім того, з урахуванням доказів, які містяться у матеріалах справи, суд дійшов вірного висновку, що неприйняття заходів забезпечення позову, може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у випадку відчуження вказаного майна на користь інших осіб.
Таким чином, за наявності факту оскарження правових підстав набуття права власності на нерухоме майно, з огляду на пред`явлення вимог майнового характеру, які забезпечуються арештом майна та забороню вчиняти певні дії, співмірність заходів забезпечення позову заявленим вимогам тощо, у суду першої інстанції були наявні підстави для вжиття заявлених позивачем заходів забезпечення позову. 
Доводи апеляційної скарги представника ТОВ «Інвест Лімітед Компані» вищевказаних висновків суду не спростовують.
Інших доводів апеляційна скарга не містить.
При зазначених обставинах, колегія суддів вважає, що постановляючи ухвалу про забезпечення позову, суд першої інстанції перевірив обставини справи, факти які мають значення для справи, пересвідчився, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясував обсяг позовних вимог, відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати позивач позовним вимогам, а тому відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції залишенню без змін..  
Керуючись ст. 367, 374, 375, 381, 383 ЦПК України, колегія суддів, - 

постановила:

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвест Лімітед Компані» – залишити без задоволення.
Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 19 серпня 2019 року про забезпечення позову – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до суду касаційної інстанції.
Повний текст судового рішення складений 19.06.2020 року.

Головуючий                                                        С.О. Погорєлова

Судді                                                        А.П. Заїкін

                                                       О.М. Таварткіладзе