Постанова
Іменем України
 
27 березня 2020 року
м. Київ
 
справа № 583/3096/18
провадження № 61-456св20
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Шиповича В. В. (суддя-доповідач), Синельникова Є. В., Хопти С. Ф.,
учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідач -  ОСОБА_2 ,
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Сумського апеляційного суду, у складі судді Орлова І. В., від 13 грудня 2019 року, 
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст заяви
У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до  ОСОБА_2 про визнання нікчемною розписки. Просила суд визнати нікчемність розписки від 10 серпня 2015 року, написаної, складеної та підписаної нею власноручно під диктовку відповідача про зобов`язання віддати борг грошовими коштами в сумі 22 462,45 грн частково до 01 січня 2016 року в повному обсязі без наявності укладеного договору позики (позички) та не передання грошей у вигляді позики або позички в сумі 22 462,15 грн.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області, у складі судді Ільченко В. М., від 26 вересня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з урахуванням частини четвертої статті 82 ЦПК України виходив із того, що рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 06 липня 2016 року в справі № 583/610/16-ц, яке постановою Верховного Суду 
від 18 квітня 2018 року залишено без змін, із ОСОБА_1 на користь 
ОСОБА_2 стягнута заборгованість за борговою розпискою від 10 серпня 2015 року в сумі 22 462,15 грн. Вирішуючи спір у справі № 583/610/16-ц, суд першої інстанції, з яким погодився касаційний суд, дійшов висновку, що 
ОСОБА_1 не довела свої заперечення про те, що розписку її змусила написати ОСОБА_2 у зв`язку з нестачею товару в магазині, натомість судом було встановлено наявність між сторонами правовідносин за договором позики, за яким і  були стягнуті кошти. 
Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції
Ухвалою Сумського апеляційного суду від 13 грудня 2019 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 26 вересня 2019 року.
Постановляючи вказану ухвалу, апеляційний суд виходив з того, що 
 ОСОБА_1 пропущено строк на апеляційне оскарження, а наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження не свідчать про поважність причин пропуску цього строку та наявність підстав для його поновлення.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
У касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Сумського апеляційного суду від 13 грудня 2019 року.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
30 грудня 2019 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу у справі № 583/3096/18 на ухвалу Сумського апеляційного суду від 13 грудня 2019 року.
Ухвалою Верховного Суду від 06 лютого 2020 року відкрито касаційне провадження і витребувано із місцевого суду матеріали цивільної справи № 583/3096/18, які надійшли до Верховного Суду у лютому 2020 року.
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційним судом неправомірно відмовлено у відкритті апеляційного провадження з підстав пропуску строку на апеляційне оскарження. 
Вважає, що апеляційний суд дійшов помилкових висновків про відсутність підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження та в порушення приписів статей 55, 129 Конституції України, статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статей 127, 263, 354 ЦПК України неправомірно визнав неповажними причини пропуску строку на апеляційне оскарження. 
Зазначає, що апеляційним судом неправильно обчислено строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції зараховуючи день надходження поштової кореспонденції, тоді як строк відрахування повинен починатися з наступного дня після отримання поштової кореспонденції. При цьому, судом безпідставно не враховано перебування адвоката у відпустці, поважність причин відсутності її представника за місцем отримання поштової кореспонденції, притримання поштової кореспонденції за домовленістю між адвокатом та працівниками пошти. 
Доводи осіб, які подали відзив на касаційну скаргу
У лютому 2020 року ОСОБА_2 подала відзив на касаційну скаргу, в якому посилаючись на законність та обґрунтованість судового рішення суду апеляційної інстанції, просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін. Просила врахувати, що апеляційний суд, залишаючи апеляційну скаргу без руху, надавав позивачу строк для обґрунтування та надання доказів поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження. 
Фактичні обставини справи
У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до  ОСОБА_2 про визнання нікчемною розписки.
Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області, у складі судді Ільченко В. М., від 26 вересня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Із наявного в матеріалах справи рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення апеляційним судом встановлено, що копію рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 26 вересня 2019 рокупредставник ОСОБА_1 - адвокат Нежевело В. В. отримала 01 жовтня 
2019 року.
04 листопада 2019 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 26 вересня 2019 року. 
Позиція Верховного Суду
Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України (тут і надалі по тексту, у редакції Кодексу чинній на час подання касаційної скарги) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Касаційна скарга не підлягає задоволенню.
Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Статтею 263 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. 
Відповідно частини першої статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду (пункт 1 частини другої статті 354 ЦПК України).
Відповідно до частина третя статті 354 ЦПК України строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Згідно частин третьої - четвертої статті 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу
Згідно із пунктом 4 частини першої статті 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.
04 листопада 2019 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 26 вересня 2019 року. Безпосередньо в апеляційній скарзі вказувала, що копію оскаржуваного рішення вона отримала 04 жовтня 2019 року та просила поновити строк на апеляційне оскарження. 
Ухвалою Сумського апеляційного суду від 21 листопада 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху, оскільки встановлено, що представник позивача - адвокат Нежевело В. В. копію рішення суду від 26 вересня 
2019 року отримала 01 жовтня 2019 року, а отже з урахуванням вимог частини сьомої статті 272 ЦПК України строк на апеляційне оскарження для позивача сплив 31 жовтня 2019 року.
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишено без руху та роз`яснено право протягом десяти днів з моменту отримання копії ухвали звернутися до апеляційного суду із заявою, в якій вказати інші поважні підстави для поновлення строку на оскарження рішення, надавши відповідні докази поважності причин пропуску такого строку. 
Крім того ОСОБА_1 попереджено, що у разі якщо вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження рішення суду будуть визнані судом неповажними, у відкритті апеляційного провадження буде відмовлено.
На виконання вимог ухвали суду від 21 листопада 2019 року ОСОБА_1 надала заяву про поновлення строку на оскарження рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 26 вересня 2019 року, яку мотивовано тим, що копію судового рішення вона отримала 04 жовтня 
2019 року, а тому скарга подана вчасно. Вказала, що можливо 30-денний строк на оскарження рішення суду з моменту отримання його копії її представником - адвокатом Нежевело В. В. пропущений, однак із поважних причин, оскільки 
у період з 01 жовтня 2019 року по 01 листопада 2019 року адвокат перебувала у відпустці, а до професійної діяльності приступила 04 листопада 2019 року. Крім того, зазначала, що за домовленістю між її представником та працівниками поштового відділення поштові конверти відмічалися та підписувалися як отримані і відкладалися до особистого прибуття одержувача кореспонденції, а відтак адвокат Нежевело В. В. фактично оскаржуване судове рішення отримала 02 листопада 2019 року. 
На підтвердження наведених підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження, ОСОБА_1 надала апеляційному суду копію наказу приватної юридичної консультації «Правова допомога» від 01 жовтня 
2019 року № 15 за підписом адвоката Нежевело В. В., про те, що адвокат Нежевело В. В. у період з 01 жовтня 2019 року по 01 листопада 2019 року відбуває у щорічну відпустку.
Відповідно до частини сьомої статті 272 ЦПК України якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що її вручено й особі, яку він представляє.
За таких обставин встановивши, що копію рішення суду було вручено представнику ОСОБА_1 - адвокату Нежевело В. В. 01 жовтня 2019 року та докази на спростування цієї обставини відсутні, апеляційний суд правильно розрахував строк на апеляційне оскарження від вказаної дати та встановив пропуск строку передбаченого частиною першою статті 354 ЦПК України.
Колегія суддів погоджується із оцінкою апеляційного суду зазначених позивачем причин пропуску строку на апеляційне оскарження як неповажних.
При цьому апеляційний суд врахував відсутність доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 та її представник - адвокат Нежевело В. В. з об`єктивних причин (хвороба, виїзд за межі України, тощо) були позбавлені можливості до 
31 жовтня 2019 року подати апеляційну скаргу. 
Крім того, касаційний суд зауважує, що доводи заявника про будь-які домовленості між адвокатом та працівниками відділення поштового зв`язку, які б спростовували встановлену апеляційним судом дату отримання адвокатом копії рішення суду від 26 вересня 2019 року, не підтверджені.
Щодо доводів ОСОБА_1 , викладених у касаційній скарзі про те, що у зв`язку із перебуванням адвоката Нежевело В. В. у відпустці у період із 01 жовтня 
2019 року по 01 листопада 2019 року, адвокат приступила до професійної діяльності тільки 04 листопада 2019 року, то такі доводи суперечать відомостям Єдиного державного реєстру судових рішень, згідно з якими 
у період із 01 жовтня 2019 року по 01 листопада 2019 року адвокат 
Нежевело В. В. брала участь в розгляді інших судових справ, як безпосередньо в суді так і шляхом подачі до суду різноманітних заяв та клопотань.
Статтею 12 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. При цьому кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).
Встановивши, що апеляційну скаргу подано з пропуском строку на апеляційне оскарження, а зазначені позивачем причини пропуску цього строку не є поважними, апеляційний суд правильно застосував положення пункту 4 частини першої статті 358 ЦПК України та дійшов обґрунтованого висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження.
Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, яке набрало законної сили, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду та забезпечення принципу правової визначеності.
Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини 
(далі - ЄСПЛ) вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими (справа «Олександр Шевченко проти України» рішення від 26 квітня 2007 року, справа «Трух проти України» рішення 
від 14 жовтня 2003 року).
У рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» ЄСПЛ зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
ЄСПЛ у рішенні від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» зазначив, що у кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип остаточності судового рішення.
Таким чином оскаржувана ухвала апеляційного суду прийнята із додержанням норм процесуального права та з`ясуванням обставин, що мають значення при вирішенні питання про відкриття апеляційного провадження, відповідністю висновків апеляційного суду обставинам та матеріалам справи, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.
За таких обставин суд касаційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для скасування оскарженого судового рішення, як такого, що ухвалено без порушення норм процесуального права, що відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України є підставою для залишення касаційної скарги без задоволення, а судового рішення апеляційного суду без змін.
Оскільки касаційна скарга залишена без задоволення, підстави для нового розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 400, 401, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу   ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Сумського апеляційного судувід 13 грудня 2019 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                     В. В. Шипович
 
                                                                                                                   Є. В. Синельников
 
                                                                                                                  С. Ф. Хопта