ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 826/6102/16                               Суддя (судді) першої інстанції: Чудак О.М., Пащенко К.С., Шейко Т.І.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  11 березня 2020 року                                                                       м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді                                                                               Ганечко О.М.,
суддів                                                                                                         Кузьменка В.В.,
                                                                                                    Шурка О.І.,      
за участі секретаря судового засідання                                                 Біднячук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної служби геології та надр України на ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 04.12.2019 у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогазрембуд-1» до Державної служби геології та надр України, третя особа - Дочірнє підприємство Приватного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Надра України «Західукргеологія», про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,
                                                  В С Т А Н О В И В :

У провадженні Окружного адміністративного суду м. Києва перебувала справа             № 826/6102/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогазрембуд-1» до Державної служби геології та надр України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Дочірнє підприємство Приватного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Надра України» «Західукргеологія», про визнання протиправним рішення, яке оформлено листом                   № 5094/13/12-16 від 30 березня 2016 року про відмову у наданні спеціального дозволу на користування надрами Тинівського газового родовища Львівської області з метою видобування вуглеводнів за результатами повторного розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогазрембуд-1» від 25 листопада 2014 року та зобов`язання відповідача видати позивачеві спеціальний дозвіл на користування надрами Тинівського газового родовища Львівської області з метою видобування вуглеводнів на підставі підпункту 1 пункту 8 Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 травня 2011 року     № 615.
Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 21.06.2016 позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано рішення Державної служби геології та надр України, оформлене листом № 5094/13/12-16 від 30 березня 2016 року про відмову у наданні Товариству з обмеженою відповідальністю «Нафтогазрембуд-1» спеціального дозволу на користування надрами Тинівського газового родовища Львівської області з метою видобування вуглеводнів за результатами повторного розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогазрембуд-1» від 25 листопада 2014 року. Зобов`язано Державну службу геології та надр України видати Товариству з обмеженою відповідальністю «Нафтогазрембуд-1» спеціальний дозвіл на користування надрами Тинівського газового родовища Львівської області з метою видобування вуглеводнів на підставі підпункту 1 пункту 8 Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 травня 2011 року      № 615.
Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 12 вересня 2016 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 14 червня 2017 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.
Постановою Верховного Суду від 25 травня 2018 року відмовлено у задоволенні заяв Державної служби геології та надр України та Дочірнього підприємства Приватного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Надра України» «Західукргеологія» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 14 червня 2017 року.
10 вересня 2019 року представником Державної служби геології та надр України до Окружного адміністративного суду м. Києва було подано заяву про встановлення способу і порядку виконання постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 червня 2016 року. 
Так, в обґрунтування заяви представником зазначено, що Кодексом України про надра передбачено сплату збору за видачу спеціального дозволу. Окрім того, скасовано протокол ДКЗ від 04 вересня 2014 року № 3233 щодо геолого-економічної оцінки запасів Тинівського родовища, поданого Товариством з обмеженою відповідальністю «Нафтогазрембуд-1» разом із заявою про надання спеціального дозволу на користування надрами.
Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 04.12.2019 в задоволені заяви представника Державної служби геології та надр України про встановлення способу і порядку виконання постанови суду у справі № 826/6102/16 відмовлено повністю.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, Державна служба геології та надр України подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, та порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 04.12.2019.
У судовому засіданні представник третьої особи підтримала апеляційну скаргу, просила її задовольнити, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції скасувати та прийняти нове судове рішення, яким встановити спосіб і порядок виконання постанови від 21.06.2016. 
Представник позивача в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.
Представник апелянта в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату та час розгляду апеляційної скарги.
Відмовляючи в задоволенні заяви про встановлення способу і порядку виконання постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 червня 2016 року, суд першої інстанції виходив з наступного:
-             при зверненні до суду з адміністративним позовом, позивачем був обраний спосіб захисту порушених прав та інтересів, який визнаний судовими органами належним та таким, що в повній мірі здійснює поновлення таких прав та інтересів в межах існуючого правового поля, а невиконання рішення суду державними органами через те, що таке виконання суперечитиме нормам Кодексу України про надра та іншим нормативно-правовим актам, не є належною підставою для встановлення способу виконання рішення суду, оскільки таке невиконання не зумовлено наявністю істотних обставин, які б перешкоджали виконанню рішення суду, яке було переглянуто іншими судовими інстанціями, набрало законної сили та є остаточним;
-             встановлення способу виконання рішення суду спрямоване на гарантування принципу обов`язковості судових рішень, а саме, реальності їх виконання, за умови наявності певних перешкод (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), проте обставини, зазначені в заяві Державної служби геології та надр України про встановлення способу і порядку виконання постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 червня 2016 року у справі                   № 826/6102/16 не обґрунтовують доцільність і необхідність встановлення чи зміну способу та порядку виконання рішення суду, з урахуванням чого підстави для задоволення такої заяви відсутні.
Доводи апеляційної скарги:
-             Держгеонадра вказаними рішеннями суду зобов`язано видати                               ТОВ «Нафтогазрембуд-1» спеціальний дозвіл на користування надрами, проте згідно статті 34 Кодексу України про надра, у разі надання дозволу без проведення аукціону справляється збір, який розраховується виходячи з початкової ціни продажу такого дозволу на аукціоні;
-             апелянт зазначає, що виникають питання щодо способу виконання рішення суду у цій справі, а саме, видати позивачу спеціальний дозвіл на користування надрами без сплати останнім збору, що суперечитиме статті 34 Кодексу України про надра та нанесе збитки державному бюджету; здійснити обрахунок вартості спеціального дозволу на підставі постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 21.06.2016, яка по суті є рішенням про надання дозволу, а у разі несплати нарахованого збору, скасування постанови суду є неможливою, оскільки вона набрала законної сили;
-             неукладення угоди про умови користування надрами позбавить в подальшому Держгеонадра здійснювати державний геологічний контроль стосовно                                ТОВ «Нафтогазрембуд-1», що є одним з головних завдань Держгеонадр, згідно розділу VII Кодексу України про надра;
-             ТОВ «Нафтогазреїмбуд-1» разом з заявою про надання спеціального дозволу на користування надрами подано протокол ДКЗ від 04.09.2014 № 3233 щодо-геолого- економічної оцінки запасів Тинівського родовища, який оскаржений в судовому порядку та є предметом розгляду справи № 826/19964/16. Положення Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» містять імперативну норму для Держгеонадр, як дозвільного органу, відповідно до якої розгляд документів ТОВ «Нафтогазрембуд-1» має бути зупиненим до винесення судом рішення у справі № 826/19964/16, в рамках якої оскаржується протокол ДКЗ У країни від 04.09.2014 № 3233, проте Держгеонадра зобов`язані виконати рішення суду, що набрало законної сили у справі № 826/6102/16 та видати позивачу спеціальний дозвіл на користування надрами на підставі поданого пакету документів, в якому міститься саме оскаржений в судовому порядку протокол ДКЗ від 04.09.2014 № 3233;
-             наведені обставини, в сукупності, істотно ускладнюють виконання рішення у справі № 826/6102/16 у законний спосіб та роблять його неможливим, у зв`язку з чим, є необхідність у встановленні судом порядку виконання постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.06.2016 у справі № 826/6102/16, який передбачатиме терміни, черговість, послідовність дій сторін по справі щодо виконання рішення суду.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає, що за приписами ст. 124, ч. 3 ст. 129-1 Конституції України, судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України, а обов`язковість рішень суду визнається однією з основних засад судочинства.
Обов`язковість судових рішень гарантується, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод: право на судовий захист було б примарним, якби правова система держави дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове судове рішення залишалося недіючим на шкоду одній зі сторін. Якщо органи влади відмовляються виконувати чи затримують виконання судових рішень, гарантії статті 6, якими користується особа на час судової стадії розгляду, втрачають зміст.
Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.
Відповідно до ч. 1 ст. 378 КАС України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.
За правилами ч. 3 ст. 378 КАС України, підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Однак, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що під встановленням способу і порядку виконання рішення суду, розуміється прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленими. Таким чином, суд за наявності обґрунтованих підстав та належних доказів, може встановити/змінити спосіб та порядок виконання рішення суду, або ж відмовити по цьому питанню, не змінюючи при цьому його змісту.
При цьому, суд здійснюючи встановлення/зміну порядку чи способу виконання рішення, не змінює спосіб захисту порушеного права, обраний судом при вирішенні справи.
Отже, передумовою для прийняття судом рішення про встановлення/зміну способу або порядку виконання судового рішення, є наявність обставин, які унеможливлюють або ускладнюють виконання рішення у спосіб чи порядок, які первинно визначені в рішенні суду.
При зверненні до суду з адміністративним позовом, позивачем був обраний спосіб захисту порушених прав та інтересів, який визнаний судовими органами належним та таким, що в повній мірі здійснює поновлення таких прав та інтересів в межах існуючого правового поля. У зв`язку із зазначеним, відповідач має здійснити поновлення прав та інтересів позивача саме у формі і у спосіб, визначені судом. 
Отже, висновок суду першої інстанції про те, що невиконання рішення суду через те, що таке виконання суперечитиме нормам Кодексу України про надра та іншим нормативно-правовим актам, не є належною підставою для встановлення способу виконання рішення суду, оскільки таке невиконання не зумовлено наявністю істотних обставин, які б перешкоджали виконанню рішення суду, яке було переглянуто судами вищих інстанцій, набрало законної сили та є остаточним, на переконання колегії суддів, є цілком обгрунтованим.
У згаданій постанові, суд зобов`язав відповідача видати спеціальний дозвіл на користування надрами, а процедура видачі спеціальних дозволів, в тому числі, сплата збору за видачу спеціального дозволу на користування надрами та підписання угоди про користування надрами, чітко визначена Порядком надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.05.2011 № 615, та не потребує роз`яснення чи встановлення способу виконання.
Щодо іншої підстави,   вказаної в заяві, для встановлення способу і порядку виконання рішення, а саме, скасування протоколу ДКЗ від 04 вересня 2014 року № 3233 щодо геолого-економічної оцінки запасів Тинівського родовища, поданого Товариством з обмеженою відповідальністю «Нафтогазрембуд-1» разом з іншими документами, колегія суддів враховує таке.
Протоколом засідання колегії Державної комісії України по запасах корисних копалин № 4171 від 27 листопада 2017 року, скасовано протокол ДКЗ № 3233 від 04.09.2014, прийнятий за матеріалами геолого-економічної оцінки запасів покладів горизонтів НД-2-5 Тинівського газового родовища, поданих ТОВ «Нафтогазрембуд-1».
Не погоджуючись з вказаним рішенням, ТОВ «Нафтогазрембуд-1» звернулось до суду з позовом до Державної комісії України по запасах корисних копалин про визнання протиправним та скасування протоколу Державної комісії України по запасах корисних копалин № 4171 від 27 листопада 2017 року.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 11 січня 2018 року, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 15 травня 2018 року, у справі № 813/4387/17 - адміністративний позов задоволено повністю.
Також, у провадженні Окружного адміністративного суду м. Києва перебуває справа                   № 826/19964/16 за позовом Дочірнього підприємства Приватного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Надра України» «Західукргеологія» до Державної комісії України по запасах корисних копалин, за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогазрембуд-1» та Державної служби геології та надр України, про визнання протиправними дії щодо проведення державної експертизи та оцінки запасів корисних копалин на Тинівському газовому родовищі Львівської області за матеріалами, які подані оператором за договором № 147 про спільну діяльність від 25 квітня 2003 року в редакції додаткової угоди № 01-11 від 30 листопада 2011 року Товариством з обмеженою відповідальністю "Нафтогазрембуд-1" та скасування протоколу від 04 вересня 2014 року       № 3233.
Станом на час розгляду заяви в суді першої інстанції, а також апеляційного розгляду, рішення у справі № 826/19964/16 судом не прийнято. Тобто, протокол ДКЗ від 04 вересня 2014 року № 3233 щодо геолого-економічної оцінки запасів Тинівського родовища, поданий ТОВ «Нафтогазрембуд-1», є чинним, на що і звернув увагу суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі.
Щодо доводів апеляційної скарги по питанню про видачу позивачу спеціального дозволу на користування надрами без сплати останнім збору та неукладення угоди про умови користування надрами, колегія суддів звертає увагу на те, що рахунок на сплату збору за надання дозволу і примірники угоди про умови користування надрами, надаються надрокористувачу Державною службою геології га надр України після прийняття рішення про надання дозволу.
Таким чином, обставини, зазначені в заяві Державної служби геології та надр України про встановлення способу і порядку виконання постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 червня 2016 року у справі № 826/6102/16, не обґрунтовують доцільність і необхідність встановлення чи зміну способу та порядку виконання рішення суду, фактично вимагають вдаватись до переоцінки обставин справи та надавати судовому рішенню, що набрало законної сили, нових доводів та обгрунтувань щодо видачі спеціального дозволу на користування надрами, з урахуванням чого, колегія суддів погоджується з висновками окружного суду про те, що підстави для задоволення такої заяви відсутні.
Посилання в апеляційній скарзі на неможливість виконання постанови від 21.06.2016  у справі № 826/6102/16, у зв`язку із необхідністю зупинення розгляду документів, поданих                           ТОВ «Нафтогазрембуд-1», до вирішення Окружним адміністративним судом м. Києва справи № 826/19964/16 є помилковими, апелянт, за даних обставин, вже не здійснює розгляд документів поданих заявником для отримання спеціального дозволу на користування надрами, а виконує рішення суду про видачу спеціального дозволу.
Висновки суду апеляційної інстанції за наслідком розгляду апеляційної скарги Державної служби геології та надр України.
Таким чином, проаналізувавши ці та всі інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вони не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.
Слід зазначити, що апеляційна скарга містить у собі доводи сторони заявника про неможливість у законний спосіб виконання судового рішення у справі № 826/6102/16, які були також зазначені у заяві, поданій до суду першої інстанції, проте, у скарзі апелянт не зазначив та, відповідно, не обгрунтував у чому саме полягає неправильне застосування (порушення) судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали. 
Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
У відповідності до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин, апеляційна скарга є необґрунтованою, її доводи не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому, у її задоволенні необхідно відмовити, а ухвала суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.
Керуючись ст. ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325, 328 - 331 КАС України, суд,

 П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Державної служби геології та надр України - залишити без задоволення.

Ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 04.12.2019 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя                                                                                              О.М. Ганечко 

        Судді                                                                                                                      В.В. Кузьменко

                                                                                                              О.І. Шурко

Повний текст постанови складено 11.03.2020.