ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
іменем України

10 червня 2020 року
м. Харків

справа № 610/1736/18
провадження № 22-ц/818/2659/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого – Котелевець А.В.,
суддів – Пилипчук Н.П., Яцини В.Б.,

ім`я (найменування) сторін:
позивач – ОСОБА_1 , 
відповідач – ОСОБА_2 , 
відповідач – Приватне підприємство «Будпостач»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 06 лютого 2020 року в складі судді Носова Г.С.,

у с т а н о в и в :

В червні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з уточненим в подальшому позовом до ОСОБА_2 , Приватного підприємства «Будпостач» (далі – ПП «Будпостач») та просив: 

- зменшити вартість придбаного ним мотоблоку з 24 000,00 грн до 10 500,00 грн; 

- стягнути з ПП «Будпостач» на його користь неустойку за кожний день затримки усунення недоліків придбаного товару в розмірі 53 520,00 грн, 10 800,00 грн моральної шкоди та 4 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу;

- стягнути з ОСОБА_3 на його користь 2 700,00 грн моральної шкоди та 1 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Позов мотивовано тим, що 08 вересня 2017 року між ним та фізичною особою – підприємцем ОСОБА_2 було укладено договір купівлі – продажу мотоблоку D – 81Е, серійний номер 18104220673, номер двигуна НОМЕР_1 за 24 000,00 грн, що підтверджується товарним чеком № 4 від 08 вересня 2017 року. Орієнтовно 14 вересня 2017 року придбаний товар було доставлено у вигляді окремо запакованих вузлів та агрегатів. З 18 вересня 2017 року по 25 вересня 2017 року ним було проведено обкатку мотоблоку згідно з розділом 1 Керівництва з експлуатації. 26 вересня 2017 року в одній з комплектуючих придбаного товару виник недолік. Він звернувся до продавця з усною претензією про якість проданого товару та отримав пораду самостійно звернутися до сервісного центру в м. Харкові.

27 вересня 2017 року в сервісному центрі було здійснено заміну деталі товару з недоліком та зроблено помітку у відрізній частині гарантійного талону. В той же день, перед спробою встановити фрезу на мотоблок, а саме при вливанні мастила, було виявлено недолік – отвір в цільно - литому металевому корпусі заміненої грунтофрези, через який витікало мастило, що робило використання деталі неможливим. Тому 28 вересня 2017 року він був змушений придбати нову грунтофрезу за 4 700,00 грн.

25 жовтня 2017 року в двигуні мотоблоку з`явився новий недолік, а саме – припинився обертатися моховик, що зробило неможливим його подальше експлуатування. Він відразу зателефонував продавцю і довів до відома про недолік у мотоблоку. 26 жовтня 2017 року доставив товар до продавця, який перевірив усі споживчі властивості двигуна, його комплектність, зовнішній вигляд, заводський номер, дату придбання, наявність гарантійних талонів та встановив наявність заявленого недоліку. Продавець видав позивачу товарний чек № 2 від 26 жовтня 2017 року, який містив запис про взяття двигуна мотоблоку на ремонт, який тривав з 27 жовтня 2017 року по 02 березня 2018 року.

02 березня 2018 року представники підприємства доставили двигун за адресою позивача та при його огляді були встановлені наступні недоліки: стартер, встановлений на двигуні, йому не належить; маховик, встановлений на двигуні мотоблоку, має механічні пошкодження у вигляді відсутності його частини (відколено корпус); номер повернутого двигуна не відповідає номеру двигуна, який ним було здано на ремонт, а продавцем прийнято на ремонт 26 жовтня 2017 року. 

13 березня 2018 року він отримав акт про несправність його двигуна, що містив причину не гарантійного ремонту, серійний номер та заводський номер двигуна, в якому були виявлені недоліки, не збігався з номером двигуна, який було придбано. 

Зазначає, що придбання мотоблоку було необхідне для оброблення землі, вирощування врожаю та отримання прибутку задля утримання сім`ї. У зв`язку з тим, що він не міг займатися своєю роботою та неналежним виконанням відповідачами своїх зобов`язань, йому заявдано моральну шкоду, яку він оцінює в загальному розмірі 13 500,00 грн.

18 липня 2018 року ОСОБА_2 подала відзив на позовну заяву, у якому просила в задоволенні позовних вимог відмовити.

Відзив мотивовано тим, що 08 вересня 2017 року позивач придбав у неї мотоблок FORTE МД - 81Е, заводський номер НОМЕР_2 , номер двигуна НОМЕР_1 , що підтверджується товарним чеком № 04. 26 жовтня 2017 року позивач звернувся до працівника магазину з приводу неналежної якості роботи двигуна мотоблоку. В присутності позивача працівником магазину було перевірено зовнішній вигляд товару, його комплектність, заводський номер, дату виготовлення, наявність пломб виробника. Однак у зв`язку з тим, що у позивача на момент звернення був відсутній гарантійний талон, продавець не міг видати йому квитанцію за формою № 7. За відсутності гарантійного талону, для підтвердження факту, що двигун мотоблоку було здано в ремонт, працівник магазину надав документ у вигляді товарного чеку № 02 від 26 жовтня 2017 року.

Після отримання двигуна мотоблоку, продавець передав його на діагностику до сервісного центру ПП «Будпостач», філія якого знаходиться в м. Ізюм Харківської області. В ході діагностики сервісним центром ПП «Будпостач» було виявлено наявність механічних пошкоджень корпусу двигуна, несвоєчасне технічне обслуговування, знос вкладишів через інтенсивну роботу та самостійний ремонт в гарантійний період. Згідно з ремонтною картою № 73000000009 від 19 січня 2018 року, наданою ПП «Будпостач», за погодженням з позивачем було проведено ремонт 8 категорії з оплатою останнім 730,46 грн. Сервісним центром надано висновок, що ремонт дизельного двигуна був негарантійним у зв`язку з тим, що позивач в цей період намагався здійснити самостійний ремонт, чим порушив пункт 18 Порядку гарантійного ремонту (обслуговування) або гарантійної заміни технічно складних побутових товарів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 квітня 2002 року № 506. Надані позивачем фотоматеріали не мають жодного відношення до справи та є неналежними доказами, у зв`язку з тим, що серійний номер двигуна не співпадає з серійним номером двигуна мотоблока, придбаним ОСОБА_1 . 

Вважала, що вимоги позивача про стягнення на його користь моральної шкоди в розмірі 13 500,00 грн є необґрунтованими та недоведеними, тому задоволенню не підлягають.

Крім того вказала, що відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб – підприємців та громадських формувань вона припинила свою підприємницьку діяльність 29 березня 2018 року.

09 січня 2019 року ОСОБА_4 – представник ПП «Будпостач» надав відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволенні позовних вимог відмовити.

Відзив мотивовано тим, що у сервісний центр ПП «Бупостач» від клієнта ФОП ОСОБА_2 надійшов дизельний двигун Д-81Е, серійний номер НОМЕР_3 . Технічною комісією в складі керівника регіонального представництва Єрмакова Р.В., офіс-менеджера ОСОБА_5 та майстра ОСОБА_6 при первинному огляді було виявлено незадовільний зовнішній вигляд двигуна, який був сильно забруднений та мав механічні пошкодження корпусу – подряпини і сколи, відсутність фари. При діагностиці і розборці двигуна комісією виявлено, що на щупі для масла зірвана різьба, стартер і втягуюче не працюють, пошкоджені вкладиші колінчатого валу. Комісія дійшла висновку, що ремонт двигуна є негарантійним з причин: наявності механічних пошкоджень корпусу; порушення інструкції по експлуатації (несвоєчасне технічне обслуговування); спрацювання вкладишів у зв`язку з інтенсивною експлуатацією і несвоєчасним технічним обслуговуванням; самостійним ремонтом в гарантійний період. Позивач сплатив вартість ремонту двигуна, що свідчить про те, що він погодився з тим, що вказаний випадок не є гарантійним.

Зазначає, що твердження позивача про те, що він витратив 24 000,00 грн на мотоблок та 13 500,00 грн на новий двигун, що складає загальну суму в розмірі 37 500 грн, що ціна мотоблоку повинна бути зменшена на ціну нового двигуна є безпідставними, оскільки позивач придбав новий двигун, який у порівнянні з тим, що був встановлений на мотоблоці, є більш потужним, має більший об`єм та відповідно є дорожчим.

Рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 06 лютого 2020 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позов не є доведеним, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог.

02 березня 2020 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Посилаючись на підстави, передбаченні статтею 376 ЦПК України, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини придбання ним неякісного товару та не застосував норму матеріального права, яка підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

06 квітня 2020 року ПП «Будпостач», а 09 квітня 2020 року ОСОБА_2 подали відзиви на апеляційну скаргу, в яких просили рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відзиви мотивовані тим, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують, фактично зводиться до переоцінки доказів, яким судом надана належна оцінка.

Частиною 3 статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції розглядає апеляційну скару ОСОБА_1  на рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 06 лютого 2020 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами, на підставі пункту 5 частини шостої статті 19 та частини першої статті 369 ЦПК України.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (пункт 1 частини першої статті 374 ЦПК України).

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України – в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Матеріали справи свідчать, що 08 вересня 2017 року ОСОБА_1 придбав у ФОП ОСОБА_2 мотоблок Д - 81 НОМЕР_4 за 24 000,00 грн, що підтверджується товарним чеком № 04. 

Згідно з товарним чеком № 02 від 26 жовтня 2017 року мотоблок Д - 81Е здано на ремонт. 

У вказаних товарних чеках серійного номеру мотоблоку та номеру двигуна не зазначено.

Відповідно до акту № 000000001, складеному 28 лютого 2018 року ПП «Будпостач», у сервісний центр ПП «Будпостач» від клієнта ФОП ОСОБА_2 надійшов двигун дизельний Д-81Е, серійний номер НОМЕР_3 з причини заклинення.

В акті зазначено, що при первинному огляді було виявлено, що зовнішній вигляд інструменту незадовільний, сильно забруднений, має механічні пошкодження корпусу – подряпини і сколи, немає фари. Зі слів клієнта двигун працював 5 днів, але при огляді складається думка, що двигун дуже старий чи ним інтенсивно працювали, порушували всі норми і інструкції по експлуатації.

При діагностиці і розборці двигуна комісією виявлено, що на щупі для мастила зірвана різьба; стартер і втягуюче не працюють; пошкоджені вкладиші колінчатого валу; мастила у двигуні не було (зі слів клієнта, він злив його, щоб не вибігло при транспортуванні); двигун працював з порушенням інструкції по експлуатації; двигун заклинив з причин того, що він інтенсивно працював без належного рівня оливи в ньому.

Комісія дійшла висновку, що ремонт двигуна не є гарантійним з причин:
1.1 наявності механічних пошкоджень корпусу;
1.2 порушення інструкції по експлуатації (несвоєчасне технічне обслуговування);
1.3 зносу вкладишів у зв`яку з інтенсивною експлуатацією і несвоєчасним технічним обслуговуванням;
1.4 самостійним ремонтом в гарантійний період.

Згідно з ремонтною картою ПП «Будпостач» № НОМЕР_5 від 19 січня 2018 року ремонт мотоблоку Д-81Е, серійний номер НОМЕР_3 склав суму в розмірі 730,46 грн.

Листом ПП «Будпостач» від 04 квітня 2018 року вих. № 1182/1/юр надано відповідь на претензію ОСОБА_1 та повідомлено останнього, що зазначена продукція – двигун Д-81Е, серійний номер НОМЕР_3 , знята з гарантійного (безкоштовного) ремонту внаслідок неправильної (неналежної) експлуатації продукції; споживачу запропоновано проведення платного (негарантійного) ремонту.

Відповідно до пункту 3 копії гарантійного талону на мотоблок Д-81Е гарантійне обслуговування не здійснюється: при порушенні інструкції з експлуатації; при виявленні на виробі слідів ударів, розкриття, механічних пошкоджень, самостійного ремонту; при пошкодженні двигуна внаслідок несвоєчасного обслуговування чи роботи з низьким рівнем масла в картері двигуна.

Отже, зазначені в акті від 28 лютого 2018 року № 000000001 причини того, що ремонт двигуна не є гарантійним, співпадають з умовами, вказаними в гарантійному талоні, коли гарантійне обслуговування не здійснюється.

Відповідно до Закону України від 12 травня 1991 року № 1023 - ХІІ «Про захист прав споживачів» (далі – Закон № 1023 – ХІІ) цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

З пункту 22 частини першої Закону № 1023 – ХІІ вбачається, що споживач – це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Згідно з частиною першою статті 4 Закону № 1023 – ХІІ споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: захист своїх прав державою; належну якість продукції та обслуговування; безпеку продукції; необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця); відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону; звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав; об`єднання в громадські організації споживачів (об`єднання споживачів).

У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати: пропорційного зменшення ціни; безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; відшкодування витрат на усунення недоліків товару (частина перша статті 8 Закону № 1023 – ХІІ).

За змістом частини дев`ятої статті 8 Закону № 1023 – ХІІ при пред`явленні споживачем вимоги про безоплатне усунення недоліків товару вони повинні бути усунуті протягом 14 днів з дати його пред`явлення або за згодою сторін в інший строк.

У частині чотирнадцятій статті 8 Закону № 1023 – ХІІ  визначено, що вимоги споживача, передбачені цією статтею, не підлягають задоволенню, якщо продавець, виробник (підприємство, що задовольняє вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті) доведуть, що недоліки товару виникли внаслідок порушення споживачем правил користування товаром або його зберігання.

Пунктом 1 частини першої статті 708 ЦК України передбачено, що у разі виявлення покупцем протягом гарантійного або інших строків, встановлених обов`язковими для сторін правилами чи договором, недоліків, не застережених продавцем, або фальсифікації товару покупець має право, серед іншого, вимагати від продавця або виготовлювача безоплатного усунення недоліків товару або відшкодування витрат, здійснених покупцем чи третьою особою, на їх виправлення.

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності.

Стаття 81 ЦПК України надає право сторонам та іншим учасникам справи подавати докази на підтвердження своїх вимог або заперечень. 

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Частиною третя статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, враховуючи вказані норми матеріального права, обґрунтовано виходив з недоведеності позовних вимог, оскільки жодних доказів на підтвердження того, що придбаний товар має істотні недоліки або фальсифікацію товару позивач не надав, як і не спростував, що ПП «Будпостач» порушило умови гарантійного обслуговування товару.

Висновків, викладених в акті № 000000001, складеному 28 лютого 2018 року ПП «Будпостач», позивачем не спростовано. Інших експертих висновків матеріали справи не містять. Клопотання про проведення судової експертизи позивачем в суді першої інстанції не заявлялось, не вказано відповідної вимоги і в апеляційній скарзі.

Оскільки позивачем не доведено, що причини припинення роботи товару пов`язані саме з істотними недоліками, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), правові підстави для задоволення позовної вимоги про стягнення моральної шкоди відсутні.

Щодо позовної вимоги ОСОБА_1 про стягнення з ПП «Будпостач» на його користь неустойки за кожний день затримки усунення недоліків придбаного товару в розмірі 53 520,00 грн судова колегія зазначає таке.

Відповідно до частин третьої, п`ятої статті 709 ЦК України вимога покупця про безоплатне усунення недоліків товару підлягає задоволенню продавцем або виготовлювачем протягом чотирнадцяти днів або, за домовленістю сторін, в інший строк. На вимогу покупця на час ремонту йому має бути наданий у користування аналогічний товар, незалежно від моделі, з доставкою. За кожний день прострочення продавцем або виготовлювачем усунення недоліків товару і невиконання вимоги про надання в користування аналогічного товару на час усунення недоліків продавець сплачує покупцеві неустойку в розмірі одного відсотка вартості товару.

Абзацом 2 частини дев`ятої статті 8 Закону № 1023 – ХІІ встановлено положення про те, що на письмову вимогу споживача на час ремонту йому надається (з доставкою) товар аналогічної марки (моделі, артикулу, модифікації) незалежно від моделі. Для цього продавець, виробник (підприємство, що задовольняє вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті) зобов`язані створювати (мати) обмінний фонд товарів. Перелік таких товарів визначається Кабінетом Міністрів України.

За кожний день затримки виконання вимоги про надання товару аналогічної марки (моделі, артикулу, модифікації) та за кожний день затримки усунення недоліків понад установлений строк (чотирнадцять днів) споживачеві виплачується неустойка відповідно в розмірі одного відсотка вартості товару. Таким чином, надання товару аналогічної марки (моделі, артикулу, модифікації) незалежно від моделі здійснюється виключно із обмінного фонду (абзац 3 частини дев`ятої статті 8 Закону № 1023 – ХІІ).

Позивачем не надано доказів на підвердження того, що він звертався до ПП «Будпостач» з письмовою вимогою про надання товару аналогічної марки на час здійснення ним ремонту. Тому правові підстави для стягнення з підприємства на користь позивача неустойки відповідно в розмірі одного відсотка вартості товару відсутні.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (стаття 375 ЦПК України).

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують, фактично зводиться до переоцінки доказів, яким судом надана належна оцінка.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Оскільки позов задоволенню не підлягає, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись п. 5 ч. 6 ст. 19, ст. 367, ч. 1 ст. 369, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 382, 384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.

Рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 06 лютого 2020 року – залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 10 червня 2020 року.

Головуючий                                                                                    А.В. Котелевець

Судді                                                                                                 Н.П. Пилипчук

В.Б. Яцина