Ухвала
Іменем України 
 
04 травня 2020 року
м. Київ
 
справа № 627/1917/14-ц
провадження № 61-6506ск20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Черняк Ю. В. (суддя-доповідач), Воробйової І. А., Лідовця Р. А.,
 
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Харківського апеляційного суду від 12 березня 2020 року у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Горизонт» про заміну стягувача у виконавчому листі та заміну сторони виконавчого провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Банк «Меркурій» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства Банк «Меркурій» до ОСОБА_1 про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У листопаді 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Горизонт» звернулося до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження на його правонаступника у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Банк «Меркурій» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства Банк «Меркурій» до ОСОБА_1 про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором.
 
Ухвалою Краснокутського районного суду Харківської області від 27 січня 2020 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Горизонт» задоволено.
Змінено первісного стягувача Публічне акціонерне товариство Банк «Меркурій» на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Горизонт», у виконавчому листі, виданому 30 вересня 2015 року Краснокутським районним судом Харківської області у справі № 627/1917/14-ц за позовом Публічного акціонерного товариства Банк «Меркурій» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства Банк «Меркурій» до ОСОБА_1 про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором та замінено сторону у виконавчому провадженні № 49120597, яке перебуває на виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області, з Публічного акціонерного товариства Банк «Меркурій» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Горизонт».
 
Ухвалою Харківського апеляційного суду від 18 лютого 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Краснокутського районного суду Харківської області від 27 січня 2020 року залишено без руху для надання документа про сплату судового збору, зазначення в апеляційній скарзі всіх учасників справи та надання її копії відповідно до кількості сторін у справі.
 
Ухвалою Харківського апеляційного суду від 12 березня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Краснокутського районного суду Харківської області від 27 січня 2020 року визнано неподаною та повернуто заявнику, у зв`язку із не усуненням недоліків апеляційної скарги.
 
02 квітня 2020 року  ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Харківського апеляційного суду від 12 березня 2020 року, в якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просив скасувати оскаржуване судове рішення і направити справу до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.
 
08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-IХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».
 
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України (тут і далі у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
 
Згідно із положеннями частини першої статті 400 ЦПК України, під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Дослідивши матеріали касаційної скарги ОСОБА_1 , колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, з урахуванням наступного.
 
Апеляційним судом встановлено, що апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Краснокутського районного суду Харківської області від 27 січня 2020 року не відповідала вимогам статті 356 ЦПК України, зокрема, не було надано документ про підтвердження сплати судового збору, а також в апеляційні скарзі не було зазначено повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб).
 
Крім того, до апеляційної скарги не було додано її копії відповідно до кількості учасників справи.
 
Положеннями частини другої статті 357 ЦПК України визначено, що до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.
 
Згідно із частиною третьою статті 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві. 
 
У лютому 2020 року ОСОБА_1 на виконання вимог ухвали Харківського апеляційного суду від 18 лютого 2020 року подав до суду апеляційної інстанції документ про сплату судового збору.
 
Апеляційним судом обґрунтовано зазначено, що недоліки апеляційної скарги на ухвалу Краснокутського районного суду Харківської області від 27 січня 2020 року ОСОБА_1 не усунув, оскільки в апеляційній скарзі так і не було зазначено повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), а також до апеляційної скарги не було додано її копії відповідно до кількості учасників справи.
 
Оскільки недоліки апеляційної скарги, встановлені ухвалою Харківського апеляційного суду від 18 лютого 2020 року, ОСОБА_1 . не усунуто, то апеляційний суд, застосувавши правильно положення статей 185, 357 ЦПК України, дійшов обґрунтованого висновку про повернення апеляційної скарги заявнику.
 
Відповідно до вимог абзацу 6 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Частиною четвертою статті 394 ЦПК України встановлено, що у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
 
Питання про відкриття касаційного провадження у випадку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, вирішує колегія суддів у складі трьох суддів (частина п`ята статті 394 ЦПК України).
 
Наведені у касаційній скарзі доводи були предметом дослідження у суді апеляційної інстанції із наданням відповідної правової оцінки, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства України, і з якою погоджується суд касаційної інстанції. 
 
Зі змісту касаційної скарги, оскаржуваного судового рішення убачається, що скарга є необґрунтованою, правильне застосовування судом апеляційної інстанції норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судового рішення, а зводяться до переоцінки доказів, що заборонено частиною першою статті 400 ЦПК України, та незгоди заявника з висновками суду щодо їх оцінки, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.
 
Керуючись частинами четвертою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду 
 
УХВАЛИВ:
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського апеляційного суду від 12 березня 2020 року у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Горизонт» про заміну стягувача у виконавчому листі та заміну сторони виконавчого провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Банк «Меркурій» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства Банк «Меркурій» до ОСОБА_1 про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подавала касаційну скаргу.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                                               Ю. В. Черняк

           І. А. Воробйова

          Р. А. Лідовець