Постанова
Іменем України
 
04 травня 2020 року
м. Київ
 
справа № 641/6219/19
провадження № 61-2274св20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю.,                  Коротенка Є. В.,  
 
учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідач - Акціонерне товариство «Харківобленерго»,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Харківобленерго» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,  
 
за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 01 жовтня 2019 року у складі судді Григор`єва Б. П. та постанову Харківського апеляційного суду від 15 січня 2020 року у складі колегії суддів:  Котелевець А. В., Піддубного Р. М.,                Тичкової О. Ю.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
1.Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом, уточнивши який просив визнати незаконним та скасувати наказ від 04 березня 2019 року № 332 про звільнення; поновити його на посаді заступника начальника відділення з комерційного обліку Нововодолазького відділення Акціонерного товариства «Харківобленерго» (далі - АТ «Харківобленерго»); стягнути на його користь з АТ «Харківобленерго» середній заробіток за весь час вимушеного прогулу в розмірі 149 827,05 грн та 200 000 грн моральної шкоди.  
 
В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що з 15 травня 2002 року він перебував із відповідачем у трудових відносинах, працюючи з 30 серпня         2018 року на посаді заступника начальника відділення з комерційного обліку Нововодолазького районного відділення АТ «Харківобленерго». 
 
На підставі наказу від 04 березня 2019 року № 332 його звільнено з роботи за пунктом 3 статті 40 КЗпП України, систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладених трудовим договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку.
 
З наказом про звільнення його ознайомлено не було, а накази про притягнення його до дисциплінарної відповідальності, які передували наказу про звільнення, не містять фактичних та конкретних даних щодо допущених ним порушень трудової дисципліни, при цьому пояснення у нього не відбиралися. Згода профспілкового органу на його звільнення отримана не була.
 
Причиною звільнення, на його думку, стало те, що він неодноразово направляв службові та пояснювальні записки, в яких зазначав про неналежне виконання посадовими особами АТ «Харківобленерго» своїх службових обов`язків, що призвело до неукомплектованості робочих місць та відсутності необхідного персоналу.
 
Своїми діями відповідач завдав йому моральних страждань, він втратив спокій, зазнав переживань, що призвело до суттєвого погіршення його душевного та фізичного стану. З 05 по 07 березня 2019 року він перебував на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні КНП «Нововодолазька ЦРЛ» з діагнозом «гіпертонічна дисциркуляторна енцефалопатія з лікворно ІІ-ІІІ ст. вестибуло-атактичним та лікворно-гепертензивними синдромами». Крім цього, позивач перебуває на обліку у лікаря кардіолога та лікаря невропатолога поліклінічного відділення КНП «Нововодолазька ЦРЛ», а з 30 березня по 12 квітня 2019 року знаходився на амбулаторному лікуванні у кардіолога КНП «Нововодолазька ЦРЛ» з діагнозом «гіпертонічна хвороба ІІІ ст., стенокардія, кардіосклероз». Також, 14 травня, 25 червня та 06 липня 2019 року звертався за медичною допомогою до лікаря невропатолога поліклінічного відділення КНП «Нововодолазька ЦРЛ» з діагнозом «гіпертонічна дисциркуляторна енцефалопатія з лікворно ІІ-ІІІ ст.». Розмір моральних страждань він оцінює в  200 000 грн.
 
З  урахуванням наведеного, позивач просив позов задовольнити.
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Комінтернівський районний суд м. Харкова рішенням від 01 жовтня 2019 року в задоволенні позову відмовив.
 
Суд першої інстанції мотивував рішенням тим, що позивач систематично без поважних причин не виконував свої службові обов`язки та до нього раніше застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення у вигляді догани. Відповідач, при застосуванні крайнього заходу, правомірно звільнив               ОСОБА_1 на підставі пункту 3 статті 40 КЗпП України, вказавши на систематичне невиконання без поважних причин ОСОБА_1 посадових обов`язків та врахував положення частини третьої статті 149 КЗпП України. Звільнення позивача проведено відповідно до діючого законодавства, правомірно та з дотриманням визначених законом строку й порядку, порушень трудових прав позивача судом не встановлено. Крім того, позивач звернувся до суду з цим позовом поза межами встановленого статтею 233 КЗпП України місячного строку з дня вручення трудової книжки. 
 
Короткий зміст рішення апеляційного суду
Харківський апеляційний суд постановою від 15 січня 2020 року рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 01 жовтня 2019 року  залишив без змін.
 
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзиву на неї, їх узагальнені аргументи 
У касаційній скарзі, поданій 27 січня 2020 року до Верховного Суду,                     ОСОБА_1 просить скасувати рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 01 жовтня 2019 року та постанову Харківського апеляційного суду від 15 січня 2020 року, і ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги. 
 
Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржувані судові рішення не відповідають нормам матеріального та процесуального права.
Суди в порушення вимог законодавства не встановили, що конкретно стало підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності; в чому саме полягає невиконання трудових обов`язків; коли, ким та за яких обставин виявлені порушення чи невиконання трудових обов`язків позивачем; чи є вина позивача у невиконанні трудових обов`язків.
Матеріали справи містять лише службову записку комерційного директора ОСОБА_2 від 27 лютого 2019 року, зі змісту якої вбачається, що нібито проводилася перевірка, аналіз виконання розпоряджень Нововодолазького районного відділення АТ «Харківобленерго» за період вересень-грудень                    2018 року (станом на 01 січня 2019 року). Разом з тим, жодних документів, які б підтвердили проведення перевірки матеріали справи не містять. Крім того, зі службової записки неможливо встановити дату виявлення порушень та в чому конкретно вони полягають. Службова записка містить лише формальні посилання на порушення пунктів посадової інструкції позивачем за період вересень-грудень 2018 року (станом на 01 січня 2019 року). Також, сам наказ про звільнення позивача не містить відомості про конкретний проступок позивача, що є порушенням та повністю узгоджується з постановою Верховного Суду від 16 січня 2018 року у справі № 759/19779/15-ц.
Судами не встановлено в чому саме полягає систематичність невиконання або неналежне виконання трудових обов`язків позивача на новій посаді, та чим це підтверджується.
Суд першої інстанції не врахував, що при оспоренні до суду наказу про звільнення за пунктом 3 статті 40 КЗпП України, суд зобов`язаний перевірити правильність накладення дисциплінарного стягнення, які враховані при звільненні, незалежно від того, чи оскаржувався кожен наказ окремо в установлений законом строк. Зазначене повністю узгоджується з постановою Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 499/78/17-ц та постановою Верховного Суду від 25 червня 2018 року у справі № 714/395/17, що є підставою для скасування рішення.
Суд апеляційної інстанції дійшов необґрунтованих та безпідставних висновків про дотримання роботодавцем строків для застосування дисциплінарного стягнення посилаючись лише на пояснення в суді апеляційної інстанції представників відповідача, про те, що до 01 лютого 2019 року був встановлений період перевірки, а правопорушення ОСОБА_1 було виявлено 27 лютого 2019 року. Вказані висновки суду повністю спростовуються матеріалами справи.
16 березня 2019 року до Верховного Суду надійшов відзив АТ «Харківобленерго» на касаційну скаргу, мотивований тим, що  доводи касаційної скарги висновки судів не спростовують. Зазначаючи про те, що під час судових засідань не були досліджені усі письмові докази, які містяться у матеріалах справи, позивач не зазначає, які саме докази не були досліджені, і не обґрунтовує своєї думки, а тільки апелює загальними термінами, ніяким чином не закріплюючи їх на доказовому рівні.  
Відповідно до наявних у матеріалах справи наказів, за час роботи в АТ «Харківобленерго», позивача 7 разів було притягнуто до дисциплінарної відповідальності, у тому числі за період з 2014 по 2018 роки 5 разів.
На момент звільнення позивач мав непогашене дисциплінарне стягнення, що не оскаржувалося ним у судовому порядку, однак позивач продовжував систематично не виконувати свою трудову функцію і порушував вимоги своєї посадової інструкції. Позивач не організовував вручення повідомлень боржникам, не виконував планові завдання щодо збору грошових коштів у побутовому секторі, не вживав заходів щодо ліквідації бездоговірного та безоблікового споживання електроенергії, не виконував вимоги наказів та розпоряджень по товариству щодо недопущення несанкціонованого підвісу телекомунікаційного обладнання.
Враховуючи попередню роботу позивача, наявність незнятого дисциплінарного стягнення у вигляді догани та подальше невиконання ним завдань і обов`язків, передбачених його посадовою інструкцією, керівництвом товариства було прийняте рішення про звільнення його з роботи на підставі пункту 3 статті 40 КЗпП України.
Відповідно до інформації, зафіксованої службовою запискою, чітко видно, що перевірка була здійснена за певний період, але саме моментом виявлення правопорушень необхідно вважати дату складення службової записки, а саме день складання і фіксації правопорушень - 27 лютого 2019 року, а не як стверджує позивач, 01 лютого 2019 року.  
Рух справи в суді касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 24 лютого 2020 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали з Комінтернівського районного суду м. Харкова.
 
03 березня 2020 року справа надійшла до Верховного Суду.
 
Фактичні обставини справи встановлені судами 
Наказом відповідача від 15 травня 2002 року № 1/599К ОСОБА_1  прийнято на посаду інспектора з контролю та обліку електроенергії Нововодолазького районного відділення АТ «Харківобленерго».
Наказом від 25 листопада 2002 року № 1/1933к ОСОБА_1 переведено на посаду старшого інспектора з контролю та обліку електроенергії Нововодолазького районного відділення АТ «Харківобленерго».
На підставі наказу від 30 квітня 2003 року № 1/614к ОСОБА_1 переведено на посаду заступника начальника Нововодолазького районного відділення АТ «Харківобленерго».
Згідно з наказом від 18 липня 2006 року № 3/712 позивача переведено на посаду начальника районного відділення АТ «Харківобленерго».
Наказом від 07 березня 2018 року № 116ос «Щодо виконання нормативу технологічних витрат електроенергії» до ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани.
Згідно з наказом від 30 серпня 2018 року № 1023 позивача переведено до Нововодолазького районного відділення АТ «Харківобленерго» на посаду заступника начальника відділення з комерційного обліку.
На підставі наказу від 04 березня 2019 року № 332 ОСОБА_1 було звільнено з роботи на підставі пункту 3 статті 40 КЗпП України, за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладених трудовим договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку.
Підставою для звільнення була службова записка комерційного директора ОСОБА_2 від 27 лютого 2019 року, завізована начальником служби ТВЕ Мишком І . І. , начальником відділу ОРПА Малаховецькою В. В. та начальником служби КОЕ Воронцовим Д . О . щодо проведеного аналізу виконання розпоряджень комерційного директора, встановлення заборгованості по Нововодолазькому районному відділенню АТ «Харківобленерго», відсутності контролю за проведенням комплексу заходів щодо зниження ТВЕ до рівня нормативу тощо.
10 вересня 2018 року ОСОБА_1 ознайомлений з посадовою інструкцією заступника начальника районного відділення АТ «Харківобленерго», затвердженою наказом від 10 вересня 2018 року № 1070 згідно з наказом по товариству від 10 вересня 2018 року № 1069 (далі - посадова інструкція).
Згідно з пунктами 2.4, 2.5, 2.9, 2.10, 2.13, 2.16 посадової інструкції заступник начальника Нововодолазького районного відділення АТ «Харківобленерго» з комерційного обліку зобов`язаний постійно проводити аналіз витрат електричної енергії на її транспорт (ТВЕ), виконувати показники ТВЕ; контролювати виконання комплексу заходів щодо зниження ТВЕ до рівня нормативу на фідерах 6-10 кВ відповідно до приписів служби ТВЕ; вживати заходи щодо ліквідації безоблікового та бездоговірного споживання електроенергії споживачами.
Пунктами 2.9, 2.10, 2.13, 2.50 посадової інструкції встановлено, що заступник начальника Нововодолазького районного відділення АТ «Харківобленерго» з комерційного обліку зобов`язаний організовувати збут електричної енергії, її реалізацію, тобто забезпечити надходження еквівалентної суми коштів за спожиту електричну енергію на відповідний рахунок товариства; забезпечувати виконання планів збору коштів за відпущену активну та реактивну електричну енергію, контролювати оформлення рахунків, платіжних документів, актів звірки; контролювати правильність розрахунків за відпущену споживачем електроенергію, складати оборотні відомості кредиторської і дебіторської заборгованості споживачів, товарної продукції, реактивної енергії, пені, 3% річних та індексу інфляції, підвищеної плати за понаддоговірне використання електричної енергії і потужності споживачами; організовувати роботу щодо виявлення споживачів - боржників, відключення їх електроустановок та забезпечити повторне підключення у встановленому порядку; здійснювати роботу з формування рахунків споживачам за спожиту електричну енергію, контроль за повнотою та якістю проведення заходів для забезпечення 100 % оплати електроенергії, у тому числі спожитої населенням, а також розрахованих обсягів необлікованої електроенергії на підставі складених актів про порушення Правил роздрібного ринку електричної енергії (далі - ПРРЕЕ).
Заступник начальника Нововодолазького районного відділення АТ «Харківобленерго» з комерційного обліку несе відповідальність за невиконання, неналежне або несвоєчасне виконання своїх посадових обов`язків, а також наказів, розпоряджень, вказівок, рішень та інших локальних нормативних актів виконавчого органу товариства (пункт 4.1. посадової інструкції).
У порушення вказаних вимог посадової інструкції ОСОБА_1 не організував повідомлень про відключення боржникам, що унеможливило проведення самого відключення і, як наслідок, забезпечення надходження грошових коштів на рахунок товариства; не контролював проведення комплексу заходів щодо зниження ТВЕ до рівня нормативу на фідерах 6-10 кВ, у зв`язку з чим станом на 01 лютого 2019 року не виконані показники нормативу ТВЕ по мережі 35-110 кВ за останні три місяці, загальна сума збитків за невиконання нормативу ТВЕ склала 1 437 000 грн.
Службою контролю та обліку електроенергії встановлено факти порушення ПРРЕЕ, а саме - користування електричною енергією без укладення договору з суб`єктами підприємницької діяльності фізичними особами ОСОБА_7 (з попереднім донарахуванням 22 000,60 кВт*рік на суму 58 000,50 грн)             ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 (які фактично спожили              3 000,60 кВт та не сплатили на рахунок товариства на суму в розмірі                                      9 000,20 грн); за відсутності контролю з боку позивача за дотриманням споживачами договірних умов допущено перевищення номінальної потужності встановлених ввідних автоматичних вимикачів у споживачів за договорами 58706, 58359, 58084, 58293, 58299, 58228, у зв`язку з чим на рахунок товариства не надійшло 400 000 грн.
Розпорядженням заступника комерційного директора АТ «Харківобленерго» ОСОБА_11 від 05 жовтня 2018 року № Кр-121 на начальників районних відділень покладено обов`язок щодо проведення роботи по розрахунках споживачів за відпущену електроенергію у жовтні 2018 року. З даним розпорядженням ОСОБА_1 ознайомлений 11 жовтня 2018 року.
Розпорядженням начальника Нововодолазького районного відділення АТ «Харківобленерго» Золотарь М. І. від 02 листопада 2018 року № 33 «Щодо перевірки складених актів про порушення ПРРЕЕ» ОСОБА_1 був зобов`язаний посилити роботу з виявленням порушень ПРРЕЕ в юридичному та побутовому секторі. З даним розпорядженням ОСОБА_1 ознайомлений, про що свідчить його власний підпис на розпорядженні.
Розпорядженнями комерційного директора АТ «Харківобленерго»                      ОСОБА_2 від 12 листопада 2018 року № Т-142 та від 12 грудня 2018 року              № Т-156 на начальників районних відділень покладено обов`язок щодо проведення роботи по розрахунках споживачів за відпущену електроенергію у листопаді 2018 року та у грудні 2018 року. З даними розпорядженнями             ОСОБА_1  ознайомлений 14 листопада 2018 року та 12 грудня 2018 року.
Відповідно до наданої ОСОБА_1 службової записки від 26 лютого           2018 року № 46Е/38-77 та пояснювальної записки від 01 березня 2019 року динаміка зниження понаднормативної складової у порівнянні з минулим роком відсутня з причин необґрунтованого збільшення (упродовж кількох місяців           2015 та 2016 років) обсягу корисного відпуску електроенергії в мережі району. Це виконано працівниками районного відділення в період його відсутності, що призвело до збільшення дебіторської заборгованості. У зв`язку з неодноразовим зверненням до керівництва АТ «Харківобленерго» щодо списання необґрунтованої заборгованості в січні 2018 року був здійснений перерахунок нарахованих кВт по 22 особовим рахункам побутових абонентів. За результатами даного коригування відбулося зменшення власного корисного відпуску по Нововодолазькому районному відділенню АТ «Харкіобленерго» на 500 000 кВт, що призвело до перевищення нормативу ТВЕ за січень 2018 року.
01 березня 2019 року ОСОБА_1  повідомлено про необхідність прибуття до управління кадрів 04 березня 2019 року об 11 год. для ознайомлення з наказом про притягнення до дисциплінарної відповідальності, про що складено акт в складі директора з персоналу ОСОБА_12 , заступника начальника служби контролю та обліку електроенергії ОСОБА_13 , заступника начальника служби контролю та обліку електроенергії ОСОБА_14 
04 березня 2019 року о 16 год. 40 хв. в приміщенні Нововодолазького районного відділення АТ «Харківобленерго» ОСОБА_1 був ознайомлений з наказом про звільнення, однак від підпису, отримання копії наказу, трудової книжки та належних при звільненні коштів відмовився, про що складено акт в складі директора з персоналу ОСОБА_12 , начальника управління кадрів           ОСОБА_2 та головного фахівця - керівника групи Військового обліку та мобілізаційної роботи ОСОБА_15 
06 березня 2019 року о 15 год. 00 хв. в приміщенні неврологічного відділення Нововодолазької центральної районної лікарні ОСОБА_1 повторно був ознайомлений з наказом про звільнення, однак від підпису та отримання трудової книжки відмовився, про що складено акт в складі директора з персоналу ОСОБА_12 , начальника управління кадрів ОСОБА_2., провідного інженера ОСОБА_17 та головного фахівця - керівника групи Військового обліку та мобілізаційної роботи ОСОБА_15 
11 травня 2019 року ОСОБА_1 отримав трудову книжку.
З 05 березня 2019 року ОСОБА_1 не є членом Первинної профспілкової організації незалежної галузевої професійної спілки України АТ «Харківобленерго» (далі - ППО НПЕУ АТ «Харківобленерго»).
20 вересня 2019 року на засіданні президії ППО НПЕУ АТ «Харківобленерго» надана згода на звільнення позивача.
2. Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року                 № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».
 
Частиною другою розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
За таких обставин розгляд касаційної скарги здійснюється Верховним Судом в порядку та за правилами ЦПК України в редакції Закону від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, що діяла до 08 лютого 2020 року.
 
Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм  матеріального 
права чи порушення норм процесуального права.
 
Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. 
 
Верховний Суд, перевіривши правильність застосування судами норм права в межах  касаційної  скарги,  дійшов  висновку,  що  касаційна  скарга  не  підлягає 
задоволенню з огляду на таке.
Мотиви і доводи Верховного Суду та застосовані норми права
 
Згідно пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку зокрема систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.
 
Розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник (частина перша статті 43 КЗпП України).
 
За передбаченими пунктом 3 статті 40 КЗпП України підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.
 
У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або зняті достроково (стаття 151 КЗпП України), і ті громадські стягнення, які застосовані до працівника за порушення трудової дисципліни у відповідності до положення або статуту, що визначає діяльність громадської організації, і з дня накладення яких до видання наказу про звільнення минуло не більше одного року.
 
Згідно зі статтею 149 КЗпП України за кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. До таких видів стягнень згідно з частиною першою статті 147 КЗпП України належать: догана та звільнення.
 
Звільнення працівника за пунктом 3 статті 40 КЗпП України є видом дисциплінарного стягнення.
 
У справах про поновлення на роботі особи, звільненої за невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на неї трудовим договором, судам необхідно з`ясувати, у чому конкретно проявилося порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктом 3 статті 40 КЗпП України, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи не застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.
 
Для правомірного розірвання роботодавцем трудового договору на підставі пункту 3 статті 40 КЗпП України необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку; невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності; невиконання або неналежне виконання трудових обов`язків повинно бути систематичним; враховуються тільки дисциплінарні й громадські стягнення, які накладаються трудовими колективами і громадськими організаціями відповідно до їх статутів; з моменту виявлення порушення до звільнення може минути не більше місяця.
 
Систематичним невиконанням обов`язків вважається таке, що вчинене працівником, який раніше допускав порушення покладених на нього обов`язків і притягувався за це до дисциплінарної відповідальності, проте застосовані заходи дисциплінарного чи громадського стягнення не дали позитивних наслідків і працівник знову вчинив дисциплінарний проступок.
 
У справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з`ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 статті 40 КЗпП України, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.
 
Розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник (частина перша статті 43 КЗпП України).
 
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
 
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
 
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
 
Встановивши, що допущені ОСОБА_1 дисциплінарні проступки є порушенням трудової дисципліни, при цьому на час звільнення позивач мав непогашене дисциплінарне стягнення, яке ним не оскаржувалося, що свідчить про визнання ним факту вчинення дисциплінарного проступку, 20 вересня                2019 року на засіданні президії ППО НПЕУ АТ «Харківобленерго» надана згода на звільнення позивача, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для звільнення позивача з роботи за пунктом 3 статті 40 КЗпП України, за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладених трудовим договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку, що підтверджено наказами роботодавця про застосування дисциплінарного стягнення.
 
Схожих за своїм змістом висновків дійшов Верховний Суд у постанові                              від 12 березня 2020 року у справі № 761/27059/18.
 
З урахуванням наведеного аргументи касаційної скарги про наявність підстав для задоволення позову, неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права висновки судів не спростовують, а тому не можуть бути підставою для їх скасування. 
 
Доводи касаційної скарги є аналогічними тим доводами, які були викладені в апеляційній скарзі, та перевірялися судом апеляційної інстанції під час апеляційного розгляду цього спору.
 
Суд касаційної інстанції наголошує, що в силу статті 400 ЦПК України Верховний Суд не здійснює переоцінку обставин, з яких виходив суд при вирішенні спору, оскільки повноваження суду касаційної інстанції обмежуються виключно перевіркою дотримання судами норм матеріального та процесуального права на підставі встановлених фактичних обставин справи.
 
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
 
Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а судових рішень - без змін. 
 
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
 
Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 01 жовтня 2019 року   та постанову Харківського апеляційного суду від 15 січня 2020 року залишити без змін.
 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді                                                                                                А. Ю. Зайцев
 
С. Ю. Бурлаков 
                                                                                                            
                                                                                                            Є. В. Коротенко