ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4684/20 Справа № 182/6742/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Рунчева О. В. Суддя у 2-й інстанції - Барильська  А. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 травня 2020 року                                                                м.Кривий Ріг
справа № 182/6742/19 
Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді: Барильської А.П.,
суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,
секретар судового засідання: Голуб О.О.,
сторони:
позивач:  ОСОБА_1 
відповідач: Акціонерне товариство «ДТЕК Дніпровські електромережі»
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі, в режимі відеоконференції, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційні скарги ОСОБА_1 та Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі» на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 січня 2020 року, яке ухвалено суддею Рунчевою О.В. у місті Нікополі Дніпропетровської області, відомості щодо дати складання повного тексту рішення матеріали справи не містять, -
ВСТАНОВИВ:
У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі» про захист прав споживачів та відшкодування шкоди.
В обґрунтування позову зазначено, що позивачу, на підставі договору купівлі-продажу від 11 березня 2003 року, належить будинок АДРЕСА_1 .
10 квітня 2018 року між позивачем та відповідачем укладено договір № 0607068 про користування електричною енергією, за умовами якого відповідач зобов`язаний постачати електричну енергію з гарантованим рівнем надійності, безпеки та якості та позивач в свою чергу, сплачувати за спожиту електричну енергію за встановленими тарифами та у строки, передбачені договором.
28 травня 2019 року відповідачем, без попередження, було припинено електропостачання у будинку позивача. При цьому жодного відповідного акту з вказівкою причин відключення у її присутності складено не було. 
12 червня 2019 року позивач отримала від відповідача Акт про недопуск від 15 травня 2019 року та попередження припинення постачання електроенергії від 15 травня 2019 року.
У вказаному Акті про недопуск від 15 травня 2019 року зазначені причини його складання, а саме недопущення до об`єкту споживача для його технічної перевірки та електроустановок і електропроводки, контролю за рівнем споживання електричної енергії, проте вона зазначає, що Правила роздрібного ринку електричної енергії, затверджені Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг за № 312 від 14 березня 2019 року не містять вищезазначених причин. Також у вказаному акті відсутня відмітка про відмову її як споживача від підпису.
Позивач вважає, що одночасне надсилання попередження про припинення електропостачання та Акту про недопуск є порушенням встановленого Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг за № 312 від 14 березня 2019 року порядку припинення постачання електроенергії споживачу. 
Також зазначає, що Акт про недопуск від 15 травня 2019 року був складений з порушенням Кодексу комерційного обліку, затвердженого Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг за № 311 від 14 березня 2019 року та Кодексу систем розподілу, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг за № 310 від 14 березня 2019 року, тому саме припинення електропостачання є незаконним.
Згідно повідомлення Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, надісланого на її адресу 25 жовтня 2019 року, відповідач не мав підстав для здійснення відключення її будинку від електропостачання.
Приймаючи до уваги незаконні дії відповідача позивач вважає, що має право на відшкодування моральної шкоди у відповідності до ст. 23 ЦК України, оскільки відключення будинку без попередження завдало їй та її родині моральних страждань, вони разом з її малолітньою дитиною були позбавлені нормального життя за час відключення та жили у постійному стресі. Її душевні та фізичні страждання знаходяться у прямому причинному зв`язку з діями відповідача. Моральну шкоду позивач оцінює в 15 000 грн.
Крім того, зазначає, що у зв`язку з протиправними діями відповідача їй, для мінімального забезпечення життєдіяльності своєї родини довелося нести додаткові витрати, а саме - на придбання бензогенератора вартістю 5400 грн., придбання масла та пального вартістю 9028,14 грн., та крім того довелося нести витрати на правову допомогу у розмірі 16 000 грн. 
На підставі наведеного вище позивач просила суд - визнати незаконними дії Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі» по припиненню постачання електричної енергії до будинку АДРЕСА_1 , стягнути з відповідача на користь позивача вартість бензогенератора у розмірі 5400 грн., вартість масла та пального до бензогенератора у розмірі 9028,14 грн., моральну шкоду у розмірі 15 000 грн. та судові витрати по справі.
Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 січня 2020 року позов задоволено частково.
Визнано незаконими дії Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі» по припиненню постачання електричної енергії до будинку ОСОБА_1 , що знаходиться за адресою - АДРЕСА_1 .
Стягнуто з Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі» на користь ОСОБА_1 витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката в розмірі 8000 грн.
В іншій частині в задоволенні позову відмовлено. 
Стягнуто з Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі» на користь держави судовий збір у розмірі 768,40 грн.
В апеляційній скарзі позивач ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні її позовних вимог про стягнення з відповідача на її користь вартості бензогенератора - 5400 грн., вартості масла та пального до бензогенератора - 9028,14 грн., моральної шкоди у розмірі 15 000 грн. та судових витрат по справі - 16000 грн. та постановлення в цій частині нового рішення про задоволення вказаних позовних вимог посилаючись на те, що судом першої інстанції допущено неповне з`ясування обставин справи, оскільки у зв`язку з протиправними діями відповідача позивач понесла вказані витрати, які підтверджені наявними в матеріалах справи доказами, а саме копіями квитанцій і чеків. 
В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог позивача та постановити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні вказаних позовних вимог, оскільки факт недопуску було зафіксовано в бланку - розпорядженні № 492 від 15 травня 2019 року на виконання робіт, що видається бригаді обслуговування споживачів перед виконанням робіт.
16 травня 2019 року позивачу було направлено цінним листом з рекомендованим повідомленням попередження про припинення постачання електроенергії. Тому відповідач, після 19 травня 2019 року, відповідно до п. 7.5. Розділу VІІ Правил роздрібного ринку електричної енергії, мав повне право здійснити припинення електропостачання позивачу та надіслати споживачу примірник акту про недопуск разом з попередженням про відключення. 
Апелянт зауважує на тому, що у зв`язку із складністю справи та необхідністю допиту в судовому засіданні свідків-фахівців, які прибули для виконання робіт за адресою позивача, справу необхідно було розглядати в порядку загального позовного провадження. 
Крім того апелянт вважає безпідставною суму витрат на правничу допомогу, стягнуту судом першої інстанції, з відповідача на користь позивача. 
У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача просить апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення. 
Заслухавши суддю-доповідача, позивача ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 , в режимі відеоконференції, які, кожна окремо, підтримали доводи апеляційної скарги позивача та просили її задовольнити, при цьому заперечували проти задоволення апеляційної скарги відповідача, представника відповідача АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» - Корягіну І.А., в режимі відеоконференції, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги позивача та підтримала доводи апеляційної скарги відповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційних скарг та відзиву представника позивача на апеляційну скаргу відповідача, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення, з наступних підстав.
Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, позивачу на підставі договору купівлі-продажу від 11 березня 2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Пахомовською Ж.М., належить житловий будинок АДРЕСА_1 , в якому позивач зареєстрована та мешкає разом з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.11,12). 
Між сторонами по справі 10 квітня 2018 року булу укладено Договір № 0607068 про користування електричною енергією (а.с.7-10).
З Акту про недопуск від 15 травня 2019 року вбачається, що представниками відповідача, у присутності споживача/користувача: о/рахунок оформлено на ОСОБА_1 складено цей акт, яким засвідчено факт недопущення (не допуску) до об`єкту за адресою - АДРЕСА_1 для його технічної перевірки та електроустановок і електропроводки, контролю за рівнем споживання електричної енергії; зазначено, що з 28 травня 2019 року з 08-00 год. до 17-00 год. буде здійснено відключення від електроживлення.
З попередження про припинення постачання електроенергії від 15 травня 2019 року вбачається, що позивача попереджено, що з 28 травня 2019 року з 08-00 год. до 17-00 год. за адресою її проживання буде здійснено відключення від електроживлення у зв`язку з порушенням нею Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року за № 312, а саме, за недопущення представника відповідача для технічної перевірки та електроустановок і електропроводки, контролю за рівнем споживання електричної енергії, що є підставою для проведення відключення від електроживлення її домоволодіння, про що було складено акт про недопуск від 15 травня 2019 року (а.с.19).
Згідно з бланком-розпорядженням АТ«ДТЕК Дніпровські електромережі» від 15 травня 2019 року № 492, було доручено виконати роботи з розпломбування, опломбування, технічних перевірок, заміни приборів обліку за адресою - АДРЕСА_1 . У вказаному Акті мається відмітка про не проведення робіт у зв`язку з недопуском (а.с.68).
28 травня 2019 року було здійснено припинення електропостачання до помешкання позивача за адресою: АДРЕСА_1 . 
03 червня 2019 року позивач звернулась до відповідача із заявою про роз`яснення їй причин відключення її будинку від електропостачання, а 24 червня 2019 року позивач звернулась з досудовою претензією з вимогою поновити електропостачання за її адресою (а.с.14,17).
Згідно повідомлення АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» від 26 липня 2019 року за № 39449/1002, наданого на звернення позивача, у зв`язку з недопуском працівників відповідача на адресу позивача 16 травня 2019 року направлено попередження про припинення електропостачання разом з Актом про не допуск, рекомендованим листом, через поштове відділення зв`язку. І оскільки дату проведення робіт узгоджено не було, 28 травня 2019 року було здійснено припинення електропостачання до помешкання позивача (а.с.15-16).
Звертаючись до суду з позовом позивач посилалась на те, що одночасне надсилання попередження про припинення електропостачання та Акту про недопуск є порушенням встановленого Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг за № 312 від 14 березня 2019 року порядку припинення постачання електроенергії споживачу.
Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог про визнання дій АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» по припиненню постачання електричної енергії до будинку, що знаходиться за адресою - АДРЕСА_1 та належить на відповідній правовій підставі ОСОБА_1 , незаконними, суд першої інстанції виходив з того, що підстав для відключення домоволодіння, що належить позивачу від електроенергії у відповідача не було. Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог позивача про стягнення з відповідача на її користь матеріальної та моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з недоведеності позивачем вимог про відшкодування матеріальної шкоди та відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог позивача в частині стягнення моральної шкоди. 
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Між сторонами по справі виникли правовідносини з приводу правомірності відключення позивача від мережі електропостачання.
Вказані правовідносини регулюються ст. 714 Цивільного кодексу України, Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг за № 312 від 14 березня 2019 року, Кодексом комерційного обліку, затвердженим Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг за № 311 від 14 березня 2019 року та Кодексом систем розподілу, затвердженим Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг за № 310 від 14 березня 2019 року. 
Відповідно до ст. 714 ЦК України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.
Згідно з положеннями п. 5.1.2. глави 5.1. Розділу V Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг за № 312 від 14 березня 2019 року, оператор системи зобов`язаний проводити не рідше одного разу на 6 місяців контрольний огляд засобів комерційного обліку споживачів відповідно до затверджених графіків.
Згідно з положеннями п. 5.1.1 глави 5.1. Розділу V вказаних Правил, оператор системи має право на безперешкодний доступ (за пред`явленням представником службового посвідчення) до електричних установок споживача для проведення технічної перевірки засобів вимірювання, контролю за рівнем споживання електричної енергії та потужності, вимірювання показників якості електричної енергії, контрольного огляду електричних мереж від межі балансової належності до точки вимірювання та/або точки обліку відповідно до умов укладених договорів, а також для виконання відключення та обмеження споживання відповідно до встановленого цими Правилами порядку та умов договору, виконання інших робіт відповідно до договору.
У відповідності до положень п. 5.5.5. глави 5.2. Розділу V вказаних Правил, споживач електричної енергії зобов`язаний забезпечувати доступ представникам оператора системи (після пред`явлення ними службових посвідчень) до об`єкта споживача для проведення технічної перевірки засобу комерційного обліку (засобів вимірювальної техніки), електроустановок та електропроводки, вимірювання показників якості електричної енергії, контролю за рівнем споживання електричної енергії, а також для виконання відключення та обмеження споживання електричної енергії споживачу (субспоживачу) відповідно до встановленого цими Правилами порядку та виконувати їх обґрунтовані письмові вимоги щодо усунення виявлених порушень, якщо це обумовлено умовами договору.
Згідно з п.п. 1.7 - 1.11 глави Х Кодексу комерційного обліку, затвердженого Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг за № 311 від 14 березня 2019 року, у разі незабезпечення ВТКО та/або стороною, яка контролює об`єкт, на якому встановлений ВОЕ, безперешкодного регламентованого доступу уповноваженим представникам контролюючих органів, ППКО, з якими вона уклала договір, та/або представникам інших заінтересованих сторін, до власних електроустановок для контролю за рівнем споживання електричної енергії, проведення технічної перевірки обладнання ВОЕ, контрольного огляду та/або заміни ВОЕ цими представниками має бути оформлений відповідний акт про недопуск. Один екземпляр акта про недопуск має бути вручений під підпис ВТКО та/або стороні, яка контролює об`єкт, на якому встановлений вузол вимірювання, або відправлений поштовим зв`язком на вказану в договорі з ППКО юридичну адресу. У разі відмови представника ВТКО та/або сторони, яка контролює об`єкт, на якому встановлений ВОЕ, від підпису в акті робиться відповідний запис. У цьому випадку акт вважається дійсним, якщо його підписали не менше трьох уповноважених представників сторони, що здійснює перевірку.. У разі отримання ВТКО та/або суб`єктом, який контролює об`єкт, акта про недопуск поштою дата доступу узгоджується ним з ППКО/електропостачальником/ОСР за телефонами, зазначеними в цьому акті, або телефонами кол-центру. Складений акт про недопуск є підставою для проведення відключення від електропостачання, якщо протягом 5 робочих днів від дня отримання акта про недопуск споживач не забезпечить представникам ППКО/електропостачальника/ОСР доступ до свого об`єкта для контрольного огляду лічильника та/або не узгодить з ними дату проведення зазначеного контрольного огляду.
В той же час порядок припинення (відключення) електропостачання споживачу, у тому числі на підставі акта про недопуск визначений розділом VІІ Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг за № 312 від 14 березня 2019 року.
Згідно п. 7.5. розділу VІІ вказаних Правил, припинення повністю або частково постачання електричної енергії споживачу здійснюється оператором системи за умови попередження споживача не пізніше ніж за 5 робочих днів до дня відключення у разі, зокрема, недопущення уповноважених представників оператора системи до електроустановок споживача, пристроїв релейного захисту, автоматики і зв`язку, які забезпечують регулювання навантаження в енергосистемі, та/або розрахункових засобів комерційного обліку електричної енергії, що розташовані на території споживача.
Попередження про припинення повністю або частково постачання (розподілу або передачі) електричної енергії оформлюється після встановлення факту наявності підстав для вчинення вказаних дій та надається споживачу окремим письмовим повідомленням, у якому зазначаються підстава, дата і час, з якого електропостачання буде повністю або частково припинено, прізвище, ім`я, по батькові, підпис відповідальної особи, якою оформлено попередження.
Датою отримання таких попереджень буде вважатися дата їх особистого вручення, що підтверджується підписом одержувача та/або реєстрацією вхідної кореспонденції, або третій календарний день від дати отримання поштовим відділенням зв`язку, в якому обслуговується одержувач (у разі направлення поштою рекомендованим листом).
Попередження про припинення постачання електричної енергії може надаватись споживачу в інший спосіб, передбачений договором з електропостачальником та договором з оператором системи або додатками до нього.
Виходячи з наведеного вище, попередження про припинення постачання електроенергії складається відповідачем через п`ять днів після факту отримання споживачем акта про недопуск, у разі, якщо споживач не узгодить дату та час допуску представників відповідача до засобу обліку електричної енергії.
Проте, як вбачається із матеріалів справи, Акт про недопуск та попередження про припинення постачання електроенергії, в порушення вимог чинного законодавства, були складені відповідачем в один день, а саме 15.05.2019 року, тому колегія суддів погоджується з висноком суду першої інстанції про те, що підстав для відключення позивача від електроенергії у відповідача не було, тому позовні вимоги в частині визнання незаконними дій відповідача по припиненню електропостачання до будинку позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про недоведеність позивачем по справі позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача вартості бензогенератора - 5400 грн. та вартості масла та пального до бензогенератора - 9028,14 грн., оскільки надані позивачем на підтвердження позовних вимог копії квитанцій на придбання автомобільного бензину, надана копія товарного чеку на придбання масла та витратна накладна № ОК00018888 від 30 травня 2019 року на придбання бензогенератора не є належними та допустимими доказами, в розумінні ст.ст. 77-80 ЦПК України, оскільки в них не зазначено хто саме придав ці товари, а також не можливо визначити, куди саме товари, вказані у цих документах були використані і для яких цілей (а.с.21-23). 
При цьому не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції в цій частині доводи апеляційної скарги позивача про те, що у зв`язку з протиправними діями відповідача позивач понесла вказані вище витрати на придбання бензогенератора та вартості масла та пального для забезпечення його роботи, які підтверджені наявними в матеріалах справи доказами, а саме копіями квитанцій і чеків, оскільки наданими позивачем квитанціями та витратною накладною не може бути доведено факт придбання бензогенератора та вартість масла та пального саме позивачем та факт того, що вказані витрати були понесені позивачем у зв`язку з неправомірними діями відповідача. 
Крім того, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог позивача про стягнення з відповідача на її користь моральної шкоди, оскільки відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.
Частинами 3 та 4 ст. 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Згідно ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Отже, загальні положення про відшкодування моральної шкоди закріплені в статтях 23, 1167 ЦК України.
Згідно зі статтею 611 ЦК України, моральна шкода підлягає відшкодуванню у разі порушення зобов`язання, якщо таке відшкодування встановлено договором або законом.
Пленум Верховного Суду України в п. 2 Постанови від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», із змінами, внесеними згідно з постановами Пленуму від 25 травня 2001 р. № 5, від 27 лютого 2009 року № 1, надав роз`яснення, що спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, коли право на відшкодування моральної шкоди безпосередньо передбачене нормами Конституції України або випливає з її положень, або закріплене законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди.
Таким чином, при вирішенні питання цивільно-правової відповідальності, відшкодування моральної шкоди, продавця (виконавця послуг) обов`язковому з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, наявність недоліків (дефектів продукції), наявність причинного зв`язку між шкодою і вказаними недоліками.
Кодексом газорозподільних систем не передбачено спеціальних підстав відшкодування моральної шкоди споживачу послуг, не надано ОСОБА_1 й доказів того, що договором, укладеним з відповідачем, передбачено відшкодування моральної шкоди.
Не можуть бути підставою для скасування рішення суду та відмови в задоволенні позовних вимог позивача в частині визнання незаконними дій відповідача по припиненню електропостачання до будинку позивача доводи апеляційної скарги відповідача про те, що 16 травня 2019 року позивачу було направлено цінним листом з рекомендованим повідомленням попередження про припинення постачання електроенергії, тому відповідач, після 19 травня 2019 року, відповідно до п. 7.5. Розділу VІІ Правил роздрібного ринку електричної енергії, мав повне право здійснити припинення електропостачання позивачу та надіслати споживачу примірник акту про недопуск разом з попередженням про відключення, оскільки, відповідно до вимог п. 7.5. розділу VІІ Правил роздрібного ринку електричної енергії, припинення повністю або частково постачання електричної енергії споживачу здійснюється оператором системи за умови попередження споживача не пізніше ніж за 5 робочих днів до дня відключення у разі, зокрема, недопущення уповноважених представників оператора системи до електроустановок споживача, пристроїв релейного захисту, автоматики і зв`язку, які забезпечують регулювання навантаження в енергосистемі, та/або розрахункових засобів комерційного обліку електричної енергії, що розташовані на території споживача. Попередження про припинення повністю або частково постачання (розподілу або передачі) електричної енергії оформлюється після встановлення факту наявності підстав для вчинення вказаних дій та надається споживачу окремим письмовим повідомленням, у якому зазначаються підстава, дата і час, з якого електропостачання буде повністю або частково припинено, прізвище, ім`я, по батькові, підпис відповідальної особи, якою оформлено попередження. Таким чином, попередження про припинення постачання електроенергії складається відповідачем через п`ять днів після факту отримання споживачем акта про не допуск, однак, в порушення вказаних вище вимог, Акт про недопуск та попередження про припинення постачання електроенергії були складені відповідачем в один день, а саме 15.05.2019 року.
При цьому колегією суддів відхилено клопотання відповідача про допит в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції свідків ОСОБА_5 - електромонтера з експлуатації електролічильників та ОСОБА_6 - майстра Нікопольського РЕМ, оскільки пояснення вказаних свідків не можуть спростувати наявність факту складення та відправлення позивачу Акту про недопуск та попередження про припинення постачання електроенергії в один день, що є порушенням вимог п. 7.5. розділу VІІ Правил роздрібного ринку електричної енергії.
Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що суд першої інстанції розглянув справу у порядку спрощеного позовного провадження, тоді як мав би розглядати у загальному порядку, колегія суддів не бере до уваги, з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: малозначні справи; що виникають з трудових відносин; про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд.
У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: ціну позову; значення справи для сторін; обраний позивачем спосіб захисту; категорію та складність справи; обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; кількість сторін та інших учасників справи; чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.
Дана справа не внесена до переліку справ зазначених в частині 4 статті 274 ЦПК України.
Згідно з частиною 4 статті 19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду: малозначних справ; справ, що виникають з трудових відносин; справ про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд; справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.
Враховуючи наведене, суд першої інстанції, з урахуванням ознак, зазначених у ч. 3 ст. 274 ЦПК України, а саме з врахуванням встановлених обставин, щодо обсягу та характеру доказів наданих позивачем, кількості зазначених ним сторін, спосіб захисту обраний позивачем, призначив її до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження, що не є порушенням положень чинного цивільного процесуального законодавства.
При цьому, колегія суддів вважає безпідставними доводи відповідача про те, що сума витрат на правничу допомогу, яка стягнута судом першої інстанції з відповідача на користь позивача є необґрунтованою, оскільки позивачем по справі на підтвердження понесених нею витрат на правничу допомогу надано договір про надання правничої допомоги № 1/06 від 20 червня 2019 року, укладений між нею та Адвокатським об`єднанням «Яремчук, Сафонінкова і партнери», згідно якого вартість послуг складає 16 000 грн. , акт виконаних робіт від 25 жовтня 2019 року, згідно якого винагорода на виконані послуги становить 16000 грн., оригінал ордеру та копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю (а.с.45-46, 49-50). При цьому суд першої інстанції, з урахуванням проведеного обсягу наданих адвокатом послуг, враховуючи категорію та складність вказаної справи, виходячи з принципу розумності, дійшов обгрнутованого висновку про доцільність стягнення з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 8000 грн. 
За таких обставин підстав для задоволення апеляційних скарг та скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.
Суд не допустив порушень матеріального або процесуального закону, які могли б бути підставою для скасування рішення суду, а доводи апеляційних скарг не спростовують наведеного та зроблених в оскаржуваному рішенні висновків, тому підстави для його скасування і задоволення апеляційних скарг відсутні.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, ст.ст. 381, 382 ЦПК України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі» залишити без задоволення. 
Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 січня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено 28 травня 2020 року.

Головуючий:        
                                       
Судді: