Ухвала
Іменем України 
04 червня  2020 року
м. Київ
справа № 321/1252/19
провадження № 51- 413 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,  
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 ,
встановив:
Як вбачається із касаційної скарги та доданої до неї копії судового рішення, вироком Михайлівського районного суду Запорізької області від 26 листопада 2019 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 156 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі  без позбавлення права обіймати певні посади та займатися певною діяльністю.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 02 березня 2020 року вирок  Михайлівського районного суду Запорізької області від 26 листопада  2019 року залишено без зміни.
Ухвалою Верховного Суду від 28 квітня 2020 року касаційну скаргу засудженого залишено без руху як подану  із недотриманням вимог ст. 427 КПК України, оскільки засуджений вносив касаційну скаргу до суду, який не є судом касаційної інстанції, та  не конкретизував, які саме рішення він оскаржує, які саме вимоги щодо них висуває та в чому полягає їх незаконність та необґрунтованість, з  урахуванням положень      ст. 438 КПК України, крім того, прохальна частина касаційної скарги засудженим була викладена без урахування вимог ст. 436 КПК України.
Тобто, скарга не містила  належного обґрунтування, та в ній не зазначено порушень, які були підставами для зміни чи скасування судових рішень, а також,  які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Також засудженому було роз`яснено, що у разі неусунення в установлений строк недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, така скарга повертається особі, яка її подала.
Копія ухвали була надіслана засудженому та отримана ним, відповідно до розписки,   06 травня  2020 року.
На адресу Верховного суду надійшло клопотання, датоване 19 травня  2020 року, у якому ОСОБА_4  просить розглянути його кримінальну справу.
Проте, як убачається зі змісту клопотання, вимог ст. 427 КПК України засудженим не дотримано, вказані в ухвалі недоліки не усунуто. 
Зокрема, у клопотанні  не міститься обґрунтування необхідності скасування судових рішень з підстав, передбачених ч. 1 ст. 438 КПК України, а саме: 1)істотного порушення вимог кримінального процесуального закону;                            2)неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність;       3)невідповідності  призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. 
Крім того,  конкретні порушення закону, які б були допущені судами та які б були підставами відповідно до ст. 438 КПК України для скасування  судових рішень, засуджений не наводить та прохальна частина касаційної скарги ним викладена без урахування вимог ст. 436 КПК України.
Таким чином, засудженим не усунуто в установлений строк недоліків касаційної скарги, залишеної без руху. Нової касаційної скарги, з урахуванням вимог ухвали від 28 квітня  2020 року, на адресу Верховного Суду, станом на 04 червня 2020 року,  не надходило.
Оскільки в установлений строк засудженим не усунуто недоліків касаційної скарги, яку залишено без руху, то його касаційна скарга підлягає поверненню.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 429 КПК України залишення касаційної скарги без руху або її повернення не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження, шляхом подання нової касаційної скарги.
Враховуючи викладене та керуючись ч. 3 ст. 429 КПК України, Суд
постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 , з усіма наданими до неї матеріалами, повернути.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                  ОСОБА_2                                             ОСОБА_3