ПОСТАНОВА
Іменем України

20 травня 2020 року 
Київ
справа №826/4079/17
адміністративне провадження №№К/9901/54262/18, К/9901/58935/18, К/9901/63298/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Смоковича М. І.,
суддів: Радишевської О. Р., Шевцової Н. В.,
розглянув у порядку письмового провадження в касаційній інстанції  адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України, Києво-Святошинської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, провадження у якій відкрито
за касаційними скаргами Києво-Святошинської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області та Державної фіскальної служби України на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від         24 травня 2018 року (судді Беспалов  О.О., Губська  О.А., Парінов А.Б.) та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 03 вересня 2018 року (судді Беспалов  О.О., Губська  О.А., Парінов А.Б.),
І. Суть спору
1. У березні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Державної фіскальної служби України (далі - ДФС), Києво-Святошинської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області (далі - Києво-Святошинська ОДПІ), у якому просила: 
1.1 визнати протиправним та скасувати наказ Голови ДФС Насірова Р.М. від 28  лютого 2017 року №  30дс «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності»;
1.2 поновити ОСОБА_1 на роботі на посаді начальника Києво-Святошинської ОДПІ;
1.3 стягнути з Києво-Святошинської ОДПІ на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01 по 21 березня 2017 року у розмірі 7412,30 гривень;
1.4 стягнути з ДФС на користь позивачки моральну шкоду у розмірі 20000 гривень;
2. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що відповідно до наказу Голови ДФС Насірова Р.М. від 28 лютого 2017 року № 30дс «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», ОСОБА_1 звільнено з посади державного службовця - начальника Києво-Святошинської ОДПІ. Позивач вважає помилковим висновок відповідачів про порушення нею Присяги державного службовця (далі також - Присяга), про несумлінне виконання функцій, визначених наказом у частині забезпечення ефективної роботи Києво-Святошинської ОДПІ та контролю за дотримання працівниками виконавської дисципліни, а тому спірний наказ є необґрунтованим та безпідставним, підлягає скасуванню з вирішенням питання про поновлення на посаді та виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу і моральної шкоди.
ІІ. Встановлені судами фактичні обставини справи. 
3. ОСОБА_1 з 1994 року працювала в органах податкової інспекції на посадах державного податкового інспектора, старшого державного податкового ревізора - інспектора відділу, заступника начальника відділу, начальника відділу, першого заступника начальника, першого заступника начальника - начальника відділу, начальника державної податкової інспекції.
4. Присягу Державного службовця ОСОБА_1 . прийняла 04 липня 1994 року.
5. 14 червня 2016 року ОСОБА_1 призначено в порядку переведення на посаду начальника Києво-Святошинської ОДПІ, присвоєно їй спеціальне звання радника податкової та митної справи 1 рангу. 
6. 29 листопада 2016 року Дисциплінарна комісія з розгляду дисциплінарних справ ДФС внесла подання № 2219/99-99-06-ДК стосовно начальника Києво-Святошинської ОДПІ ОСОБА_1 про відкриття дисциплінарного провадження за фактом неналежного виконання службових обов`язків (протокол засідання від 28 листопада 2016 року № 26). 
7. З метою визначення вини, характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку, відповідно до статті 71 Закону України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII «Про державну службу» (далі - Закон № 889-VIII), запропоновано провести службове розслідування з відстороненням начальника Києво-Святошинської ОДПІ ОСОБА_1 від виконання обов`язків на час здійснення дисциплінарного провадження, до участі у якому залучити працівників Головного управління внутрішньої безпеки та Офісу великих платників податків ДФС.
8. На виконання наказу ДФС від 29 листопада 2016 року № 975 «Про відсторонення та проведення службового розслідування» (зі змінами, внесеними наказом ДФС від 30 грудня 2016 року № 1056) Дисциплінарна комісія з розгляду дисциплінарних справ ДФС та працівники, залучені до службового розслідування, на підставі подання Дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ ДФС від 29 листопада 2016 року № 219/99-99-06/ДК, керуючись статтею 72 Закону № 889-VIII, провели службове розслідування щодо повноти виконання начальником Києво-Святошинської ОДПІ ОСОБА_1 службових обов`язків при відпрацюванні окремих ризикових суб`єктів господарювання.
9. За результатами службового розслідування, відповідно до вимог пункту 9 статті 71 Закону № 889-VIII, складено висновок від 30 січня 2017 року №  143/99-99-06-ДК.
10. Дисциплінарна комісія з розгляду дисциплінарних справ ДФС під час дисциплінарного провадження стосовно позивача, відповідно до статті 69 Закону № 889-VIII, розглянула дисциплінарну справу від 28 листопада 2016 року № 196, відтак 27 лютого 2017 року складено подання № 277/99-99-06/ДК про рекомендування на підставі статей 65, 66 Закону № 889-VIII застосувати до начальника Києво-Святошинської ОДПІ ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді звільнення з посади державної служби за вчинення дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 1 частини другої статті 65 Закону № 889-VIII, з урахуванням вагомих та значних порушень.
11. На підставі зазначеного висновку та подання, наказом Голови ДФС Насірова  Р.М. від 28 лютого 2017 року № 30дс «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» ОСОБА_1 звільнено із займаної посади на підставі пункту 1 частини другої статті 65, статті 66, статті 77 Закону № 889-VIII за порушення Присяги державного службовця, несумлінне виконання функцій, визначених наказом, у частині забезпечення ефективної роботи Києво-Святошинської ОДПІ та контролю за дотриманням працівниками виконавської дисципліни та вимог пункту 11 Положення про ОДПІ, затвердженого наказом, що зокрема, призвело до неналежної організації роботи підпорядкованих підрозділів ОДПІ в частині порушення вимог підпунктів 2.1.2 - 2.1.5 пункту 2.1 Рекомендованого порядку взаємодії підрозділів ДФС при комплексному відпрацюванні податкових ризиків з податку на додану вартість, затвердженого наказом ДФС від 28 липня 2015 року № 543 «Про забезпечення комплексного контролю податкових ризиків з ПДВ».
12. Службовим розслідуванням встановлено, що недотримання вимог наказу ДФС від 13 квітня 2016 року № 314 «Про затвердження у новій редакції положень про деякі територіальні органи ДФС у Київській області» в частині забезпечення ефективної роботи ОДПІ та контролю за дотриманням працівниками виконавської дисципліни призвело до неналежного виконання посадовими особами ОДПІ всіх необхідних заходів для ефективного відпрацювання «ризикових» суб`єктів господарювання, передбачених пунктом 2 наказу ДФС від 28 липня 2015 року № 543, зокрема, в частині:
своєчасності та повноти вжиття відповідних заходів щодо їх відпрацювання з метою упередження декларування неправомірно сформованих сум «ризикового» податкового кредиту на користь третіх осіб;
відпрацюванням таких «ризикових» суб`єктів господарювання територіальними органами, до настання граничного терміну подання звітності або упродовж 10 робочих днів при одночасному поданні звітності та реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних;
виявлення фактів реєстрації податкових накладних платниками податків, які формують податковий кредит з ознаками ризику іншими платникам податків.
13. Відповідно до спірного наказу, ОСОБА_1 у порушення наказів про створення робочих груп у Києво-Святошинській ОДПІ від 26 жовтня 2016 року №  443 «Про створення тимчасової робочої групи» на виконання вимог розпорядження ДФС від 18 вересня 2015 року № 288-р «Про аналіз показників роботи суб`єктів господарювання-виробників та переробників сільськогосподарської продукції» від 25 жовтня 2016 року № 431 «Про створення робочої групи» на виконання наказу ДФС від 28 липня 2015 року №  543 «Про забезпечення комплексного контролю податкових ризиків з ПДВ», від 26 жовтня 2016 року № 442 «Про створення тимчасової робочої групи» щодо посилення контролю моніторингу за реєстрацією податкових накладних, надано доручення начальнику відділу електронних сервісів ОСОБА_3 щодо підключення договорів електронної звітності деяких суб`єктів господарювання за наявності застережень та контрольних доручень ДФС, чим порушено вимоги пункту 2 наказу ДФС від 28 липня 2015 року № 543 «Про забезпечення комплексного контролю податкових ризиків з ПДВ».
14. встановлено, що начальнику Києво-Святошинської ОДПІ ОСОБА_1 було надано для погодження список договорів про визнання електронних документів, отриманих електронним зв`язком на адресу Києво-Святошинської ОДПІ (службова записка від 10 листопада 2016 року № 168/10-13-11-02-11-16 та від 17 листопада 2016 року № 181/10-13-11-01-11-16), у якому наявна інформація, у тому числі, і щодо платників, які вже були доведені до опрацювання листами ГУ ДФС у Київській області та перебували на контролі.
15. Службові записки від 10 листопада 2016 року № 168/10-13-11-02-11-16 та від 17 листопада 2016 року № 181/10-13-11-01-11-16, якими надано для погодження списки договорів про визнання електронних документів, отриманих електронним зв`язком на адресу Києво-Святошинської ОДПІ, начальник ОСОБА_1 «розписала» безпосередньо на виконавця та керівника структурного підрозділу у порушення вимог наказів про створення робочих груп від 25 жовтня 2016 року № 431 та від 26 жовтня 2016 року № 442, 443.
16. Службову записку від оперативного управління від 16 листопада 2016 року № 1021/10-13-21-01-14 начальник ОСОБА_1 «розписала» з резолюцією «До реагування» та передала безпосередньо виконавцю, що підтверджено поясненнями начальника відділу електронних сервісів Києво-Святошинської ОДПІ Зикіної О.А. від 30 січня 2017 року та начальника відділу матеріального забезпечення та розвитку інфраструктури Вірянської О.В. Окрім цього, службова записка була «розписана» також на першого заступника начальника Києво-Святошинської ОДПІ Рижикова А.І.
17. Зазначені дії, як встановлено службовим розслідуванням, призвели до підключення до системи електронного адміністрування суб`єктів господарювання, які неодноразово були доведені до відпрацювання листами ГУ ДФС у Київській області як підприємства групи ризику з ознаками безтоварності та підміни товару.
ІІІ. Рішення судів попередніх інстанцій та мотиви їх ухвалення. 
18. Окружний адміністративний суд міста Києва рішенням від 19 лютого 2018 року відмовив у задоволенні позовних вимог.
19. На думку цього суду, проведеною перевіркою підтверджено, що начальник Києво-Святошинської ОДПІ ОСОБА_1 неналежно виконувала посадові обов`язки, в результаті чого не забезпечено сумлінного виконання вимог пункту 11 Положення про ОДПІ, що своєю чергою спричинило неналежну організацію роботи підпорядкованих підрозділів ОДПІ в частині порушення вимог підпунктів 2.1.2-2.1.5 Рекомендованого порядку взаємодії підрозділів ДФС при комплексному відпрацюванні податкових ризиків з податку на додану вартість, затвердженого наказом ДФС від 28 липня 2015 року № 543. Це, у підсумку, зумовило декларування деякими товариствами незаконно сформованих податкових зобов`язань у 2016 році на загальну суму ПДВ близько 85 млн. гривень та розповсюдження за ланцюгом постачання неправомірно сформованого «ліміту з ПДВ».
20. На підставі наведеного суд першої інстанції констатував вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 1 частини другої статті 65 Закону № 889-VIII, та пунктів 2, 3 Розділу І Правил етичної поведінки державних службовців, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2016 року № 65, а саме: порушення Присяги державного службовця та принципів етики державної служби, що ґрунтуються на положеннях Конституції України, законодавства про державну службу та запобігання корупції, що полягає у несумлінному виконанні посадових обов`язків.
21. Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 24 травня 2018 року скасував рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 лютого 2018 року і ухвалив нове, яким позовні вимоги  ОСОБА_1 задовольнив частково.
21.1. Визнав протиправним та скасував наказ Голови ДФС Насірова Р.М. від 28  лютого 2017 року №  30-дс «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності».
21.2. Поновив ОСОБА_1 на посаді начальника Києво-Святошинської ОДПІ.
21.3. Стягнув з Києво-Святошинської ОДПІ на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01 березня 2017 по 24 травня 2018 року у розмірі 166602,76 грн. 
21.4. У задоволенні інших позовних вимог відмовив.
22. Постанову суду в частині поновлення на посаді і стягнення з Києво-Святошинської ОДПІ на користь ОСОБА_1 середнього заробітку в межах суми стягнення за один місяць допущено до негайного виконання. 
23. Суд апеляційної інстанції зазначив, що висновки відповідача щодо протиправності дій позивача щодо підключення до системи електронного адміністрування підприємств, які згідно зі згаданих вище службових записок були доведені до відпрацювання як підприємства групи ризику з ознаками безтоварності та підміни товару, не мають обґрунтованого підтвердження.
24. У цьому зв`язку апеляційний суд зазначив, що в службовій записці від 16 листопада 2016 року №  1021/10-13-21-01-14 зазначено, що співробітники оперативного управління податкової міліції Києво-Святошинської ОДПІ на виконання низки службових записок, відповідно до наказу ДФС від 28 липня 2015 року № 543 «Про забезпечення комплексного контролю податкових ризиків з ПДВ» та наказу ДФС від 31 липня 2014 року № 22 здійснили виїзд за податковими адресами підприємств, зокрема ФГ «Агромітрейд», ТОВ «Макселон», ТОВ «Лінхольд», ТОВ «Милтон», ТОВ «Вінтер Пром», та підтвердили реальність господарських операцій. 
25. Оскільки відповідно до інформації, наведеної у службовій записці від 16 листопада 2016 року, реальність здійснення господарських операцій відповідними підприємствами згідно з переліком підтверджено, тому позивач розписала службову записку «До реагування».
26. З урахуванням практики Верховного Суду, висловлену, зокрема, в постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 804/8092/16 та постанові від 04 квітня 2018 року у справі № 826/6646/16, суд апеляційної інстанції у своєму рішенні теж наголосив на тому, що дисциплінарний проступок і порушення Присяги, хоч і можуть мати схожі фактичні підстави, але передбачають різні види відповідальності, ототожнювати які не можна.
27. Якщо державний службовець вчинив дисциплінарний проступок, то його не можна звільнити за порушення Присяги. 
28. У цьому зв`язку суд апеляційної інстанції зазначив, що вирішуючи питання щодо звільнення позивача в порядку, передбаченому трудовим законодавством, суд повинен встановити: чи дотриманий порядок звільнення, передбачений трудовим законодавством, а саме: чи від позивача відбиралися письмові пояснення; чи досліджено обставини (причини) неналежного виконання службових обов`язків; чи обрання звільнення як виду дисциплінарного стягнення є мотивованим; чи позивача не звільнено під час перебування на лікарняному.
29. З посиланням на статті 75, 76 Закону 889-VIII апеляційний суд зазначив, що в матеріалах справи є заява позивача від 21 лютого 2017 року щодо надання копії акта службового розслідування, а також щодо готовності надати пояснення стосовно фактів, відображених в акті службового розслідування.
30. Проте жодних підтверджень щодо реалізації зазначених прав позивача матеріали справи не містять.
31. Проаналізувавши в такому аспекті спірні правовідносини і фактичні обставини, які слугували підставою для висновку про порушення позивачкою Присяги державного службовця, суд апеляційної інстанції констатував, що спірний наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача є незаконним, тому позивач підлягає поновленню на раніше займаній посаді.
32. У липні 2018 року до Київського апеляційного адміністративного суду надійшла заява Києво-Святошинської ОДПІ про роз`яснення постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 24 травня 2018 року.
33. Цю заяву відповідач обґрунтував тим, що на виконання постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 липня 2016 року (справа № 826/2101/16) наказом № 1227-о від 16 липня 2018 року на посаді начальника ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області поновлено ОСОБА_4 ,  відтак заявник просив роз`яснити виконання постанови суду апеляційної інстанції щодо поновлення на посаді ОСОБА_1 . 
34. Ухвалою від 03 вересня 2018 року Київський апеляційний  адміністративний суд залишив вказану заяву без задоволення, мотивувавши таке рішення тим, що відповідач по суті просить роз`яснити порядок виконання судового рішення у зв`язку з обставинами, які не були предметом розгляду в межах цієї справи та виникли після розгляду справи по суті позовних вимог, що не узгоджується з правилами статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України. 
V. Касаційне оскарження 
35. У касаційній скарзі Києво-Святошинська ОДПІ просить скасувати постанову апеляційного суду від 24 травня 2018 від в частині задоволених позовних вимог.
36. Відповідач зазначив про встановлені під час службового розслідування обставини щодо неналежної організації позивачкою роботи і наслідки, до яких призвели її дії. Переконує, що висновок службового розслідування про неналежне виконання посадових обов`язків та наявність в діях позивача як державного службовця складу дисциплінарного проступку є обґрунтованим і підтверджується встановленими під час службового розслідування обставинами. 
37. Наголосив, що неналежне виконання позивачкою як начальником Києво-Святошинської ОДПІ вимог наказу ДФС від 13 квітня 2016 року № 314 призвело до того, що «ризикові» суб`єкти господарювання отримали можливість реєструвати податкові накладні, відтак сформували податкових зобов`язань у 2016 році на загальну суму 85 млн грн та розповсюдили у ланцюгу постачання неправомірно сформований «ліміт з ПДВ». 
38. На переконання відповідача, підстав для скасування оскарженого наказу і поновлення позивача на займаній посаді немає. 
39. У касаційній скарзі на ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 03 вересня 2018 року Києво-Святошинська ОДПІ просить скасувати вказану ухвалу і направити справу до суду апеляційної інстанції для надання роз`яснення постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 24 травня 2018 року. 
40. Обґрунтовуючи свої вимоги відповідач зазначив, що на підставі постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 липня 2016 року (справа № 826/2101/16) видано наказ № 1227-о від 16 липня 2018 року, яким  на посаді начальника ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області поновлено ОСОБА_4 .
41. На підставі постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 24 травня 2018 року на посаді начальника Києво-Святошинської ОДПІ підлягає поновленню ОСОБА_1 . 
42. За описаних обставин відповідачу не зрозуміло як виконувати постанову суду апеляційної інстанції щодо поновлення ОСОБА_1 , адже, як можна зрозуміти з його мотивації, на аналогічну посаду вже поновлено іншу особу за іншим судовим рішенням. 
43. ДФС у касаційній скарзі теж просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції в частині задоволених позовних вимог і залишити в силі рішення суду першої інстанції в цій справі. 
44. Мотиви, якими ДФС обґрунтовує свої вимоги, за змістом подібні до тих, які зазначила Києво-Святошинська ОДПІ. 
45. Ухвалою від 7 квітня 2020 року Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду закінчив підготовчі дії у справі і призначив її до розгляду в судовому засіданні з викликом сторін. 
46. Судове засідання, призначене у цій справі на 29 квітня 2020 року, колегія суддів за клопотанням відповідача відклала на 20 травня 2020 року. Про місце, дату і час наступного судового засідання у справі (20  травня 2020 року о 09:30  год.) сторони повідомлені належним чином.
47. 12 травня 2020 року до суду знову надійшло клопотання голови з реорганізації Головного управління ДФС у Київській області, у якому він просить відкласти розгляд цієї справи на іншу дату.  Розглянувши зазначену заяву, оцінивши викладені в ній мотиви колегія суддів дійшла висновку, що обґрунтованих підстав для повторного відкладення судового засідання в цій справі немає. 
48. З урахуванням того, що у визначені судом місце, дату і час касаційного розгляду справи позивач та/або її представник, а також представники відповідачів не з`явилися, колегія суддів ухвалила перейти до розгляду цієї справи у порядку письмового провадження. 
V. Релевантні джерела права й акти їх застосування. 
49. Відповідно до частини першої статті 1 Закону № 889-VIII (набрав чинності з 1 травня 2016 року) державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави, зокрема щодо:
1) аналізу державної політики на загальнодержавному, галузевому і регіональному рівнях та підготовки пропозицій стосовно її формування, у тому числі розроблення та проведення експертизи проектів програм, концепцій, стратегій, проектів законів та інших нормативно-правових актів, проектів міжнародних договорів;
2) забезпечення реалізації державної політики, виконання загальнодержавних, галузевих і регіональних програм, виконання законів та інших нормативно-правових актів;
3) забезпечення надання доступних і якісних адміністративних послуг;
4) здійснення державного нагляду та контролю за дотриманням законодавства;
5) управління державними фінансовими ресурсами, майном та контролю за їх використанням;
6) управління персоналом державних органів;
7) реалізації інших повноважень державного органу, визначених законодавством.
50. Згідно з частиною другою статті 1 Закону № 889-VIII державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.
51. Відповідно до частини першої статті 8 Закону № 889-VIII державний службовець зобов`язаний: 1) дотримуватися Конституції та законів України, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) дотримуватися принципів державної служби та правил етичної поведінки; 3) поважати гідність людини, не допускати порушення прав і свобод людини та громадянина; 4) з повагою ставитися до державних символів України; 5) обов`язково використовувати державну мову під час виконання своїх посадових обов`язків, не допускати дискримінацію державної мови і протидіяти можливим спробам її дискримінації; 6) забезпечувати в межах наданих повноважень ефективне виконання завдань і функцій державних органів; 7) сумлінно і професійно виконувати свої посадові обов`язки; 8) виконувати рішення державних органів, накази (розпорядження), доручення керівників, надані на підставі та у межах повноважень, передбачених  Конституцією  та законами України; 9) додержуватися вимог законодавства у сфері запобігання і протидії корупції; 10) запобігати виникненню реального, потенційного конфлікту інтересів під час проходження державної служби; 11) постійно підвищувати рівень своєї професійної компетентності та удосконалювати організацію службової діяльності; 12) зберігати державну таємницю та персональні дані осіб, що стали йому відомі у зв`язку з виконанням посадових обов`язків, а також іншу інформацію, яка відповідно до закону не підлягає розголошенню; 13) надавати публічну інформацію в межах, визначених законом. 
52. Державні службовці виконують також інші обов`язки, визначені у положеннях про структурні підрозділи державних органів та посадових інструкціях, затверджених керівниками державної служби в цих органах.
53. Відповідно до частин першої, другої статті 64 Закону № 889-VIII за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом. 
54. Для державних службовців можуть встановлюватися особливості притягнення до дисциплінарної відповідальності у випадках, визначених законом.
55. Згідно з частиною першою статті 65 Закону № 889-VIII підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.
56. Відповідно до частини другої статті 65 Закону № 889-VIII дисциплінарними проступками є: 
1) порушення Присяги державного службовця;
2) порушення правил етичної поведінки державних службовців;
3) вияв неповаги до держави, державних символів України, Українського народу;
4) дії, що шкодять авторитету державної служби;
5) невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень;
6) недотримання правил внутрішнього службового розпорядку;
7) перевищення службових повноважень, якщо воно не містить складу злочину або адміністративного правопорушення;
8) невиконання вимог щодо політичної неупередженості державного службовця;
9) використання повноважень в особистих (приватних) інтересах або в неправомірних особистих інтересах інших осіб;
10) подання під час вступу на державну службу недостовірної інформації про обставини, що перешкоджають реалізації права на державну службу, а також неподання необхідної інформації про такі обставини, що виникли під час проходження служби; 
11) неповідомлення керівнику державної служби про виникнення відносин прямої підпорядкованості між державним службовцем та близькими особами у 15-денний строк з дня їх виникнення; 
12) прогул державного службовця (у тому числі відсутність на службі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин; 
13) поява державного службовця на службі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння;
14) прийняття державним службовцем необґрунтованого рішення, що спричинило порушення цілісності державного або комунального майна, незаконне їх використання або інше заподіяння шкоди державному чи комунальному майну, якщо такі дії не містять складу злочину або адміністративного правопорушення.
57. Відповідно до частини першої статті 36 Закону № 889-VIII особа, призначена на посаду державної служби вперше, публічно складає Присягу державного службовця такого змісту: «Усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю, що буду вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права, свободи і законні інтереси людини і громадянина, честь держави, з гідністю нести високе звання державного службовця та сумлінно виконувати свої обов`язки». 
58. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ «Про державну службу» (який діяв на дату складення позивачкою Присяги державного службовця; далі - Закон № 3723-ХІІ) громадяни України, які вперше зараховуються на державну службу, приймають Присягу такого змісту: «Повністю усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю, що буду вірно служити народові України, суворо дотримувати Конституції та законів України, сприяти втіленню їх у життя, зміцнювати їх авторитет, охороняти права, свободи і законні інтереси громадян, з гідністю нести високе звання державного службовця, сумлінно виконувати свої обов`язки». 
59. Державний службовець підписує текст Присяги, який зберігається за місцем  роботи. Про прийняття Присяги  робиться запис у трудовій книжці. 
60. За частиною третьою статті 65 Закону № 889-VIII державний службовець не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності, якщо минуло шість місяців з дня, коли керівник державної служби дізнався або мав дізнатися про вчинення дисциплінарного проступку, не враховуючи час тимчасової непрацездатності державного службовця чи перебування його у відпустці, або якщо минув один рік після його вчинення.
61. Відповідно до частини першої статті 66 Закону № 889-VIII до державних службовців застосовується один із таких видів дисциплінарного стягнення:
1) зауваження;
2) догана;
3) попередження про неповну службову відповідність;
4) звільнення з посади державної служби.
62. Відповідно до частини п`ятої статті 66 Закону № 889-VIII звільнення з посади державної служби є винятковим видом дисциплінарного стягнення і може бути застосоване лише у разі вчинення дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 1, 3, 7, 9-11, 13, 14 частини другої статті 65 цього Закону, а також вчинення систематично (повторно протягом року) дисциплінарного проступку, передбаченого  пунктом 12  частини другої статті 65 цього Закону.
63. За змістом пункту 21.1 статті 21 Податкового кодексу України посадові особи контролюючих органів зобов`язані, крім іншого: дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами (пп. 21.1.1); забезпечувати сумлінне виконання покладених на контролюючі органи функції (пп. 21.1.2); забезпечувати ефективну роботу та виконання завдань контролюючих органів відповідно до їх повноважень (пп. 21.1.3); не допускати порушень прав та охоронюваних  законом  інтересів громадян, підприємств, установ, організацій (пп. 21.1.4).
64. Згідно з пунктом 21.2 статті 21 Податкового кодексу України за невиконання або неналежне виконання своїх обов`язків посадові особи контролюючих органів несуть відповідальність згідно із законом.
65. Відповідно до частини першої статті 71 Закону № 889-VIII з метою визначення наявності вини, характеру і тяжкості дисциплінарного проступку може проводитися службове розслідування.
66. Відповідно до частин першої-третьої статті 75 Закону № 889-VIII перед накладенням дисциплінарного стягнення суб`єкт призначення повинен отримати від державного службовця, який притягається до дисциплінарної відповідальності, письмове пояснення. 
67. Пояснення державного службовця має відображати час, місце, обставини та причини вчинення ним дисциплінарного проступку, його усвідомлення чи заперечення провини, а також інші питання, які мають значення у справі. 
68. Відмова надати пояснення оформляється відповідним актом і підтверджується двома державними службовцями. Відмова надати пояснення не перешкоджає здійсненню дисциплінарного провадження та накладенню на державного службовця дисциплінарного стягнення.
69. 08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» (далі - Закон № 460-IX). 
70. Відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 460-IX касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. 
71. Згідно з частинами першою, другою статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України (тут і далі - в редакції, яка діяла до набрання чинності Законом № 460-IX; далі - КАС) суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. 
72. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
VІ. Висновки Верховного Суду
73. З огляду на межі касаційного перегляду судових рішень (обумовлених Законом № 460-IX і статтею 341 КАС у попередній редакції) колегія суддів насамперед зазначає, що надаючи оцінку висновкам суду апеляційної інстанції виходитиме виключно із тих обставин, які встановлено у справі, у зіставленні з тим правовим регулюванням, яке діяло на дату виникнення спірних правовідносин.
74. Оцінювати наскільки істотними є ті порушення, які допустила позивач, чи відповідає обраний вид дисциплінарного стягнення тяжкості вчиненого суд касаційної інстанції не може, адже це вимагає повторного з`ясування обставин справи, оцінки доказів, що виходить за межі касаційного перегляду. 
75. У справі встановлено, що позивачку звільнили з державної служби на підставі наказу ДФС від 28 лютого 2017 року № 30дк за вчинення дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 1 частини першої статті 65 Закону № 889-VIII (порушення Присяги державного службовця). 
76. Фактичні обставини, які слугували підставою для такого рішення, описано у висновку про результати службового розслідування стосовно начальника Києво-Святошинської ОДПІ ОСОБА_1 . від 30 січня 2017 року № 143/99-99-06 ДК та в тому ж спірному наказі ДФС від 28 лютого 2017 року № 30дк. 
77. Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, вважав, що встановлені під час службового розслідування обставини (які зазначено вище) у сукупності свідчать про вчинення позивачкою дисциплінарного проступку, а отже немає підстав для скасування спірного наказу.
78. Суд апеляційної інстанції, задовольняючи позовні вимоги, спершу проаналізував зміст службової записки №  1021/10-13-21-01-14 від 16  листопада 2016 року, відтак констатував помилковість загалом висновку відповідача щодо неналежного виконання позивачем посадових обов`язків, які призвели до підключення до системи електронного адміністрування підприємств, які відповідно до згаданих вище службових записок (у справі зазначено про три службові записки) були доведені до відпрацювання як підприємства групи ризику з ознаками безтоварності та підміни товару. 
79. Далі суд апеляційної інстанції наголосив на тому, що припинення державної служби за порушення Присяги державного службовця не можна ототожнювати із дисциплінарною відповідальністю. Відтак з посиланням на положеннях статей 17, 30 Закону № 3723-ХІІ, статей 75, 76 Закону № 889-VIII, правозастосовні висновки Верховного Суду України, як-от у постанові від 10 вересня 2013 року № 21-218а13, а також на висновки Верховного Суду, викладені постановах від 04 квітня 2018 року, від 11 квітня 2018 року (справи №№ 804/8092/16, 826/6646/16) суд апеляційної інстанції в цій справі зазначив, що при проведенні службового розслідування позивачці, перед накладенням дисциплінарного стягнення, не дали можливості надати письмові пояснення по суті поставлених їй за провину діянь.
80. До такого висновку апеляційний суд дійшов на підставі письмової заяви ОСОБА_1 від 21 лютого 2017 року і, як зазначено в постанові від 24  травня 2018 року, відсутності інформації про те, чи реалізувала позивач своє право надати пояснення.
81. Насамперед треба зазначити, що положення Закону № 3723-ХІІ, на які покликався суд апеляційної інстанції, мотивуючи свій висновок про відмінність між порушенням Присяги і дисциплінарною відповідальністю як підставами для припинення державної служби, до спірних правовідносин не застосовуються.
82. Правозастосовні висновки Верховного Суду України, на які покликається апеляційний суд і які відтворено також у згаданих постановах Верховного Суду, ґрунтувалися на положеннях Закону № 3723-ХІІ, адже таке було правове регулювання спірних правовідносин, які були предметом розгляду у тих справах. Втім, ці правозастосовні висновки потрібно враховувати і тлумачити у зіставленні з фактичними обставинами справи, у яких їх зроблено, а вони за своєю суттю не є подібними до обставин цієї справи. 
83. На дату виникнення спірних правовідносин (у цій справі) діяли положення Закону № 889-VIII, відповідно до частини другої статті 66 якого порушення Присяги державного службовця є одним із видів дисциплінарного проступку. 
84. Тобто, чинним Законом порушення Присяги визначено не як окрему підставу для припинення державної служби, а як дисциплінарний проступок, за  вчинення якого державного службовця можна звільнити з посади державної служби. Передумовою застосування дисциплінарного стягнення (в тому числі за порушення Присяги) може бути службове розслідування. 
85. Як встановлено у справі, стосовно позивачки його провели, що з огляду на суть поставленого їй за провину було правильним. 
86. Порушення, допущені під час дисциплінарного провадження, на які звернув увагу суд апеляційної інстанції, є слушними, але остаточні висновки, яких дійшов цей суд, не відповідають обсягу з`ясованим  в цій справі обставинам. 
87. Зокрема, у справі встановлено, що позивач допустила до виконання три службові записки, якими надано для погодження списки договорів про визнання електронних документів (від 10 листопада 2016 року, № 168/10-13-11-02-11-16; від 17 листопада 2016 року № 181/1-13-11-02-11-16; від 16 листопада 2016 року № 1021/10-13-21-01-14), тоді як висновок суду апеляційної інстанції про помилковість в цілому висновку відповідача про вчинення позивачем дисциплінарного проступку, як можна зрозуміти зі змісту постанови апеляційного суду від 24 травня 2018 року, ґрунтується на одній службовій записці (від 16  листопада 2016 року № 1021/10-13-21-01-14).
88. З приводу відсутності пояснень позивача, то зі змісту тієї самої постанови, яка є предметом касаційного перегляду, висновок апеляційного суду про недотримання процедури притягнення до дисциплінарної відповідальності як підстави для визнання протиправним оскарженого наказу (як результату цієї процедури) в контексті обставин цієї справи видається непереконливим. 
89. Зазначивши про відсутність підтвердження про те, чи реалізувала позивач своє право надати пояснення і зауваження, апеляційний суд не з`ясував і не зазначив про причини відсутності цих пояснень (щодо результатів службового розслідування), зокрема, чи були причиною їх відсутності будь-які перешкоди з боку відповідачів, чим оформлено небажання позивача (якщо таке було) надати письмові пояснення. Окрім того, апеляційний суд, оскільки він звернув увагу цю обставину, не зазначив про суть пояснень та/чи зауважень, які мала намір висловити позивачка стосовно результатів службового розслідування, відтак і про те, наскільки вагомими були б її аргументи в контексті поставлених їй за провину діянь і висновків, яких дійшов відповідач. 
90. Підсумовуючи наведене, суд апеляційної інстанції правильно зазначив, що притягнення до дисциплінарної відповідальності має відбуватися з дотриманням встановленої процедури і з ретельним дослідженням причин і обставин неналежного виконання службових обов`язків.
91. Втім, поряд з помилковим застосуванням до спірних правовідносин положень Закону № 3723-ХІІ, висновок суду апеляційної інстанції про безпідставність висновків службового розслідування стосовно позивачки, відтак і про протиправність оскарженого наказу, є поверховим, адже  ґрунтується на вибірково взятих обставинах справи, які в своїй сукупності не дають достатніх, переконливих підстав погодитися з тим, що оскаржений наказ є протиправним. 
92. Колегія суддів в межах своїх повноважень не має можливості перевірити, з`ясувати і оцінити обставини справи та докази на їх підтвердження, тому з урахуванням положень Закону № 460-IX, частин другої, четвертої статті 353 КАС (у попередній редакції) дійшла висновку, що постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 24 травня 2018 року треба скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
93. З приводу ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 03 вересня 2018 року, то доводи, якими заявник обґрунтовує наявність підстав для її скасування, не спростовують висновків суду апеляційної інстанції, з якими колегія суддів теж погоджується. 
Керуючись пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15  січня 2020 року №  460-IX, статтями 341, 345, 349, 350, 353, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
п о с т а н о в и в :
1.          Касаційну скаргу Києво-Святошинської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області та Державної фіскальної служби України на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 24 травня 2018 року - задовольнити частково.
2.          Скасувати постанову Київського апеляційного адміністративного суду від                  24 травня 2018 року, а справу направити на новий розгляд до Шостого апеляційного адміністративного суду.
3.          Касаційну скаргу Києво-Святошинської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області на ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 03 вересня 2018 року - залишити без задоволення, а оскаржене судове рішення - без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 
Головуючий                                                                                          М. І. Смокович 
Судді                                                                                                    О. Р. Радишевська 
                                                                                                    Н. В. Шевцова