Ухвала
Іменем України
 
17 квітня 2020 року
м. Київ
 
справа № 161/2717/18
провадження № 61-6013ск19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю., Коротенка Є. В.,
 
розглянувши касаційну скаргу Дочірнього підприємства «Волинський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» на постанову Волинського апеляційного суду від 24 лютого 2020 року в справі за скаргою Дочірнього підприємства «Волинський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державної акціонерної компанії «Автомобільні дороги України» на дії державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби міста Луцька Головного територіального управління юстиції у Волинській області,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У лютому 2018 року Дочірнє підприємство «Волинський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (далі - ДП «Волинський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України») звернулося до суду зі скаргою на дії державного виконавця.
 
Скарга мотивована тим, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області у справі № 161/2929/17 було частково задоволено позов ОСОБА_1 , поновлено його на посаді начальника філії «Луцька ДЕД», рішення в цій частині та в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць в сумі 5 145,82 грн допущено до негайного виконання. ОСОБА_1 звернувся з виконавчим листом до Першого відділу державної виконавчої служби м. Луцька Головного територіального управління юстиції у Волинській області (далі - Першого ВДВС м. Луцька ГТУЮ у Волинській області). 13 вересня 2017 року державним виконавцем винесено постанову № 54636917 про стягнення виконавчого збору на загальну суму 13 314,58 грн та постанову № 54636917 про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження в сумі 200 грн за примусове виконання рішення немайнового характеру (поновлення на роботі). Виконавчий збір у розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи, що становить 12 800 грн, а також у розмірі 10 % суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць у розмірі 5 145,82 грн, що становить 514,58 грн. До моменту прибуття державного виконавця підприємством було винесено наказ про поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника філії «Луцька ДЕД», тобто рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження. Державний виконавець був зобов`язаний після ознайомлення з наказом про поновлення                 ОСОБА_1 на роботі закрити виконавче провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», однак виніс оскаржувані постанови, які є безпідставними.
 
Луцький міськрайонний суд Волинської області ухвалою від 30 травня 2018 року, залишеною без змін постановою Волинського апеляційного суду від 24 лютого       2020 року, поновив ДП «Волинський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» строк для звернення до суду зі скаргою на дії державного виконавця. У задоволенні скарги відмовив. 
 
24 березня 2020 року ДП «Волинський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» подало засобами поштового зв`язку касаційну скаргу, в якій просило скасувати постанову Волинського апеляційного суду від 24 лютого 2020 року, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права. 
 
Касаційна скарга мотивована тим, що положення Закону України «Про виконавче провадження», що визначають порядок виконання рішень немайнового характеру, які не можуть бути виконані без участі боржника, не передбачають вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання рішення та, як наслідок, стягнення з боржника виконавчого збору. Фактично судове рішення державним виконавцем виконане не було. Державний виконавець не вчинив будь-яких дій, які б свідчили про реалізацію заходів примусового виконання рішення, передбачених статтею 10 Закону України «Про виконавче провадження». Рішення суду щодо поновлення на роботі може бути виконано лиже боржником, державний виконавець взагалі не в змозі без участі боржника в примусовому порядку виконати дане рішення, а отже, й відсутні підстави для стягнення виконавчого збору. Стягнення виконавчого збору з нашого підприємства згідно з постановою державного виконавця є безпідставним та необґрунтованим, що свідчить про протиправність оскаржуваної постанови апеляційного суду в частині стягнення з боржника виконавчого збору.
 
У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.
 
За правилами частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої статті 389 ЦПК України, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Частиною четвертою статті 394 ЦПК України передбачено, що у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
 
Судами встановлено, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 серпня 2017 року визнано незаконним та скасовано накази від 22 листопада 2016 року № 163 та від 31 січня 2017 року № 21 ДП «Волинський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» про притягнення до дисциплінарної відповідальності начальника філії «Луцької ДЕД «ДП "Волинський облавтодор» ОСОБА_1.; визнано незаконним та скасовано наказ від 27 березня 2017 року             № 17-К ДП «Волинський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» про звільнення начальника філії «Луцька ДЕД» ДП «Волинський облавтодор» ОСОБА_1.; визнано незаконним та скасовано від 05 квітня 2017 року наказ № 21-К ДП «Волинський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» про перенесення дати звільнення начальника філії «Луцька ДЕД» ДП «Волинський облавтодор»    ОСОБА_1.; визнано незаконним та скасовано від 07 квітня 2017 року наказ № 14-К ДП «Волинський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» про перенесення дати звільнення начальника філії «Луцька ДЕД» ДП «Волинський облавтодор» ОСОБА_1.; поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника філії «Луцька ДЕД» ДП «Волинський облавтодор» з 04 квітня 2017 року; стягнуто з ДП «Волинський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 25 729,10 грн; допущено негайне виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника філії «Луцької ДЕД» ДП «Волинський облавтодор» та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць у розмірі 5 145,82 грн.
 
05 вересня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Першого ВДВС м. Луцька ГТУЮ у Волинській області із заявою про прийняття до примусового виконання виконавчого документа № 161/2929/17, виданого 05 вересня 2017 року Луцьким міськрайонним судом.
 
05 вересня 2017 року головним державним виконавцем Першого ВДВС м. Луцька ГТУЮ у Волинській області Сотнік К. А. відкрито виконавче провадження                           ВП № 54636917 з виконання виконавчого листа № 161/2929/17, виданого судом               05 вересня 2017 року, про поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника філії «Луцької ДЕД» ДП «Волинський облавтодор» з 04 квітня 2017 року та стягнення з ДП «Волинський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць у розмірі 5 145,82 грн.
 
05 вересня 2017 року головним державним виконавцем здійснено виїзд за адресою боржника та складено акт від 05 вересня 2017 року, в якому роз`яснено порядок виконання спірного виконавчого документа та ознайомлено з постановою про відкриття виконавчого провадження.
 
Матеріалами виконавчого провадження встановлено, що згідно з актом державного виконавця до трудової книжки ОСОБА_1 внесено відомості про поновлення на роботі відповідно до наказу від 05 вересня 2017 року № 48, а тому на підставі пункту  9 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження за даним виконавчим листом закінчене (фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом).
 
Також, в матеріалах справи міститься платіжне доручення № 1464, з якого вбачається, що рішення суду в частині виплати заробітної плати за один місяць позивачу виконано не негайно, оскільки датоване воно 06 вересня 2017 року.

13 вересня 2017 року державним виконавцем винесено постанову про стягнення виконавчого збору з боржника ДП «Волинський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» в розмірі 13 314,58 грн та стягнення витрат виконавчого провадження в сумі 200 грн.
 
Згідно зі статтею 65 Закону України «Про виконавче провадження» рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника виконується невідкладно.
 
Пунктом 1 частини першої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що за заявою стягувача про примусове виконання рішення виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону.
 
Згідно з абзацом другим частини п`ятої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» у постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.
 
Відповідно до частин першої, другої та четвертої статті 27 Закону України «Про виконавчий збір» виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору.
 
Згідно з пунктом 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.
 
Суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, встановивши, що державний виконавець при винесенні оскаржуваних постанов від 13 вересня  2017 року діяв у межах та у спосіб, які передбачені Законом України «Про виконавче провадження», дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні скарги.
 
Аргументи касаційної скарги не спростовують висновків судів, правильне застосовування судами норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність судових рішень.
 
Враховуючи викладене, у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки оскаржувана постанова Волинського апеляційного суду від 24 лютого 2020 року є законною та обґрунтованою, постановлена з додержанням норм права, підстави для її скасування відсутні.
 
Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,.
 
УХВАЛИВ:
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Дочірнього підприємства «Волинський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» на постанову Волинського апеляційного суду від 24 лютого 2020 року в справі за скаргою Дочірнього підприємства «Волинський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» на дії державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби м. Луцька Головного територіального управління юстиції у Волинській області.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.
 
Ухвала оскарженню не підлягає. 

Судді:                                                                                                            А. Ю. Зайцев
            
                                                                                                                      С. Ю. Бурлаков
            
                                                                                                                      Є. В. Коротенко