Постанова 
Іменем  України
 
20 травня 2020 року
м. Київ
 
справа № 462/4683/19-ц 
 
провадження № 61-5835 св 20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Луспеника Д. Д.,
суддів: Воробйової І. А., Гулька Б. І. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А., 
Черняк Ю. В.,
 
учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 ;
представник позивача - ОСОБА_2 ; 
відповідачі: приватне акціонерне товариство «Європейський страховий союз», ОСОБА_3 ;
представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 ;
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Львівського апеляційного суду у складі судді Крайник Н. П. від 26 лютого 2020 року,
ВСТАНОВИВ:
1.     Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
У липні 2019 року  ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до приватного акціонерного товариства «Європейський страховий союз», ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки.
Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова у складі судді Палюх Н. М. від 08 серпня 2019 року відкрито провадження у вищевказаній справі.
Не погоджуючись із вищевказаною ухвалою суду,  ОСОБА_3 , посилаючись на порушення правил територіальної підсудності, звернувся до апеляційного суду із апеляційною скаргою. 
Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції 
Ухвалою Львівського апеляційного суду від 26 лютого 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова 
від 08 серпня 2019 року повернуто заявнику. 
Ухвала апеляційного суду мотивовано тим, що заявником у наданий йому строк не усунуто недоліки апеляційної скарги, а саме не подано клопотання про поновлення строку із зазначенням поважності причин пропуску такого строку на апеляційне оскарження та не сплачено за подання апеляційної скарги судовий збір. Крім того, заявником подано апеляційну скаргу на ухвалу суду на підставі пункту 8 частини першої статті 353 ЦПК України, яка передбачає право на апеляційне оскарження ухвали суду про відкриття провадження у справі з порушенням правил підсудності окремо від рішення суду. Разом з тим? 08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України 
від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» (далі - Закон № 460-IX), положеннями якого пункт 8 частини першої статті 353 ЦПК України виключено. Згідно з частиною першою статті 353 ЦПК України у редакції 
зі змінами, внесеними згідно з вищевказаним Законом № 460-IX, ухвала 
про відкриття провадження у справі з порушенням правил підсудності оскарженню окремо від рішення суду не підлягає. У зв`язку з цим, апеляційний суд, пославшись на положення пункту 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України, згідно з якими апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, повернув апеляційну скаргу заявнику.
Короткий зміст вимог касаційної скарги 
У касаційній скарзі ОСОБА_3 , посилаючись на порушення судом 
норм процесуального права, просить оскаржувану ухвалу апеляційного суду скасувати, справу направити до апеляційного суду для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження. 

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 квітня 2020 року відкрито касаційне провадження у вищевказаній справі та витребувано її матеріали зЗалізничного районного суду м. Львова.
У квітні 2020 року справа надійшла до Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 травня 2020 року справу за позовом 
 ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Європейський страховий союз», ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Львівського апеляційного суду від 26 лютого 2020 року призначено до судового розгляду. 
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
Касаційна скарга ОСОБА_3 мотивована тим, що апеляційним судом 
не було досліджено його доводи про незаконність та необґрунтованість судового рішення суду першої інстанції. При поверненні його апеляційної скарги суд виявив надмірний формалізм та непропорційність між застосованими засобами та поставленою метою, наслідком чого стало порушення його права на судовий захист. Його апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції була подана у листопаді 2019 року, тоді як Закон 
№ 460-IX, положення якого виключають оскаржувану ухвалу з переліку ухвал, які підлягали апеляційному оскарженню окремо від рішення суду, набрав чинності лише 08 лютого 2020 року. При цьому положення вищевказаного закону не передбачають зворотної дії його норм у часі. Крім того, ні він, ні його представник копії ухвали апеляційного суду про залишення апеляційної скарги без руху не отримували, що унеможливлювало її виконання. 
Відзив на касаційну скаргу не надходив. 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
У липні 2019 року  ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до приватного акціонерного товариства «Європейський страховий союз», ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки.
Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 08 серпня 2019 року відкрито провадження у вищевказаній справі.
Не погоджуючись із вищевказаною ухвалою суду,  ОСОБА_3 , посилаючись на порушення правил територіальної підсудності, звернувся до апеляційного суду із апеляційною скаргою. 
Ухвалою Львівського апеляційного суду від 22 листопада 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Залізничного районного суду 
м. Львова від 08 серпня 2019 року залишено без руху та надано строк для усунення її недоліків. 
Вказану ухвалу було двічі надіслано апеляційним судом на адресу 
 ОСОБА_3 , вказану в його апеляційній скарзі, а саме: 
АДРЕСА_1 , проте рекомендовані листи поверталися на адресу суду з відміткою поштової служби: «за закінченням встановленого строку зберігання». 
Ухвалою Львівського апеляційного суду від 26 лютого 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова 
від 08 серпня 2019 року повернуто заявнику. 
2.     Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження                     у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» передбачено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. 
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України (тут і далі в редакції до наведених змін) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Касаційна скарга  ОСОБА_3 підлягає задоволенню. 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону судове рішення апеляційного суду не відповідає.
Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, 
а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Частиною першою статті 3 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього 
Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, 
а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання 
про їхні права, свободи, інтереси та обов`язки, мають право оскаржити 
в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Повертаючи апеляційну скаргу  ОСОБА_3 , апеляційний суд виходив із того, що заявником оскаржено в апеляційному порядку ухвалу суду про відкриття провадження у справі з порушенням правил підсудності окремо 
від рішення суду, тоді як згідно з положеннями частини першої статті 353 ЦПК України у редакції зі змінами, внесеними згідно з Законом № 460-IX, ухвала про відкриття провадження у справі з порушенням правил підсудності оскарженню окремо від рішення суду не підлягає.
Разом з тим, апеляційний суд не звернув уваги на те, що відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. 
Крім того, згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Звертаючись у листопаді 2019 року до суду апеляційної інстанції із апеляційною скаргою,  ОСОБА_3 очікував її розгляд у порядку, який був визначений ЦПК України, що був чинним на час вчинення такої процесуальної дії (принцип легітимного очікування).
На зазначене апеляційний суд уваги не звернув. 
Крім того, вказуючи про невиконання  ОСОБА_3 вимог ухвали апеляційного суду від 08 серпня 2019 року про залишення його апеляційної скарги без руху, апеляційний суд не врахував, що заявник копії цієї ухвали суду не отримував, так як рекомендовані листи, надіслані на його адресу, поверталися до суду із відміткою поштової служби: «за закінченням встановленого строку зберігання». Отже, виконати вимоги суду апеляційної інстанції щодо усунення недоліків апеляційної скарги ОСОБА_3 не мав можливості. 
При цьому копії ухвали апеляційного суду від 08 серпня 2019 року про залишення апеляційної скарги   ОСОБА_3 без руху на адресу його представника  ОСОБА_4 надіслано не було, хоча його адреса міститься у матеріалах справи. 
Відповідно до положень статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа безпідставно не може бути позбавлена права на апеляційне оскарження судового рішення, оскільки це буде порушенням права, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на справедливий судовий розгляд, до якого також відноситься і право апеляційного оскарження.
Апеляційний суд на наведене вище уваги не звернув та передчасно повернув апеляційну скаргу ОСОБА_3 .
З огляду на викладене, колегія суддів вважає доводи касаційної скарги обґрунтованими та достатніми для скасування оскаржуваної ухвали апеляційного суду.
Згідно з частиною четвертою статті 406 ЦПК України у випадках скасування судом касаційної інстанції ухвали суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає провадженню у справі, справа передається на розгляд суду апеляційної інстанції. 
Відповідно до частини шостої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.
Керуючись статтями 400, 406, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.
Ухвалу Львівського апеляційного суду від 26 лютого 2020 року скасувати, справу передати для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції. 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                    Д. Д. Луспеник
 
Судді:                                                                                               І. А. Воробйова 
 
                                                                                                            Б. І. Гулько
 
                                                                                                            Р. А. Лідовець 
 
                                                                                                            Ю. В. Черняк