УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №274/4436/19 Головуючий у 1-й інст. Корбут В. В. 
Категорія 50 Доповідач Галацевич О. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2020 року Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого – судді Галацевич О.М.,                
суддів:                  Борисюка Р.М., Микитюк О.Ю., 
розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 ,
на рішення  Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області, ухвалене 23 грудня 2019 року суддею Корбутом В.В. у м. Бердичеві, 
у справі №274/4436/19 за позовом ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про зміну способу стягнення аліментів,

в с т а н о в и в :

У липні 2019 року ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , звернувся до суду з позовом, у якому просив змінити спосіб стягнення аліментів, встановлений рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 28.12.2012  у справі № 0603/7411/12, та стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідно віку, щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду та до повноліття дитини. 
В обґрунтування позову зазначив, що рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 28.12.2012 з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 стягнуті аліменти на утримання сина ОСОБА_5 в твердій грошовій сумі 400 грн щомісячно, починаючи з 12.11.2012 і до досягнення дитиною повноліття. У подальшому рішенням цього ж суду від 23.11.2017 розмір аліментів було змінено до 1000 грн щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. 
Зазначає, що на даний час дитина сторін потребує значно більших грошових коштів для її утримання та всебічного розвитку. Крім того, ОСОБА_2 стало відомо, що відповідач офіційно працевлаштувався. 
У зв`язку з наведеними обставинами та з урахуванням збільшення розміру прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку у 2019 році, зростання цін, значного зростання витрат на оздоровлення, харчування, лікування, утримання дитини, вважає, що аліменти мають бути визначені у розмірі ј частини від усіх доходів відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 
Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 23 грудня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.
В апеляційній скарзі представник  ОСОБА_2  – ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити.
На його думку, судом не було враховано те, що розмір аліментів на дитину сторін є меншим, ніж встановлений законом. Також, вважає помилковим висновок суду про те, що рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 28.12.2012 в частині стягнення аліментів вичерпало свою дію, а на даний час аліменти присуджені рішенням цього суду від 23.11.2017, так як останнім було лише змінено розмір аліментів з 400 грн до 1000 грн. Крім того, з працевлаштуванням на роботу у будівельний маркет, заробітна плата відповідача зросла у два рази. У своїх доводах послався на судову практику, яка передбачає можливість змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на наступне.
Згідно частини другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
У частині першій статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).
Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 28.12.2012 у справі №0603/7411/12, яке набрало законної сили 30.01.2013, з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 стягнуті аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі 400 грн щомісячно, починаючи з 12.11.2012 і до досягнення дитиною повноліття (а.с.  16-17). 
Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 23.11.2017 у справі №274/2789/17, яке набрало законної сили 04.12.2017, було змінено розмір аліментів, стягуваних з ОСОБА_3 за рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 28.12.2012 (у справі №0603/7411/12), та стягнуто з останнього на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_5 у розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 13-15, 78-79).
ОСОБА_2 у позовній заяві просила змінити спосіб сплати аліментів, встановлений рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 28.12.2012 у справі №0603/7411/12.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 28.12.2012 в частині стягнення аліментів вичерпало свою дію, на даний час аліменти стягуються відповідно до рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 23.11.2017, вимогу про зміну способу сплати аліментів, які стягуються за рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 23.11.2017 ОСОБА_2 не заявляла.
Також, суд першої інстанції виходив із того, що потреба у значно більших коштах на утримання дитини не є підставою для застосування положень ст. 192 СК України до спірних правовідносин та не підтверджена будь-якими доказами, а факт офіційного працевлаштування відповідача існував на час ухвалення рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 23.11.2017, про що зазначено у даному судовому рішенні. 
Такий висновок суду є правильним, відповідає встановленим судом обставинам справи та нормам матеріального права, які регулюють спірні правовідносини. 
Посилання у апеляційній скарзі представника позивача на ту обставину, що розмір аліментів, що стягуються з відповідача є меншим встановленого законом мінімального розміру, який на час ухвалення рішення становив 2218 грн, а тому мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим 1109грн, є безпідставними, враховуючи наступне.
Законом України від 03 липня 2018 року № 2475-VIII частину першу статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» доповнено абзацом другим, яким передбачено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Тобто законодавством передбачений механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України навіть при наявності постановлених раніше судових рішень про стягнення аліментів у розмірі, нижчому ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на час стягнення. 
Вказаний висновок щодо застосування норм права викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду  від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 (провадження № 61-51сво18).
Отже, зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України.
Доводи апеляційної скарги щодо наявності підстав для зміни способу присудження аліментів є помилковими, оскільки позивачка не довела належними, допустимими та достатніми доказами значного покращення матеріального становища платника аліментів. 
Суд першої інстанції надав правильну оцінку довідці від 18.10.2019 №003 про розмір заробітної плати (сукупний дохід) ОСОБА_3 за період квітень-вересень 2019 року, який у середньому становить 4644,74 грн (а.с.35). Зазначене не може вказувати на значне покращення матеріального становища останнього, зважаючи що на час ухвалення рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 23.11.2017 розмір його заробітної плати (сукупний дохід) за період з травня по жовтень 2017 року у середньому становив 3359,78 грн, що вбачається з матеріалів витребуваної судом апеляційної інстанції справи №274/2789/17 (а.с. 77). Крім того, слід врахувати, що на утриманні відповідача перебуває також неповнолітня дочка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 31).
Отже належних доказів на підтвердження наявності підстав для зміни способу присудження аліментів на час ухвалення судом першої інстанції оскаржуваного рішення суду не надано. 
Посилання представника позивачки на зростання витрат на оздоровлення, лікування дитини, не можуть бути підставою для задоволення позову, оскільки витрати, викликані хворобою дитини, можуть бути стягнуті з відповідача в порядку ст.185 СК України.
Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та на правильність ухваленого рішення не впливають.
Дана справа згідно п. 3 ч.6 ст. 19 ЦПК України є малозначною, а тому, відповідно до п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України, судове рішення у цій справі не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись ст. ст. 259, 367, 368, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , залишити без задоволення, а рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 23 грудня 2019 року – без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і у касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий    Судді

Повний текст постанови складений 04 березня 2020 року.