Постанова
Іменем України
 
22 травня 2020 року
м. Київ
 
справа № 2320/606/2012
провадження № 61-21351св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Черняк Ю. В. (суддя-доповідач), Воробйової І. А., Лідовця  Р. А.,
 
учасники справи:
стягувач (скаржник) - Товариство з обмеженою відповідальністю «Правова допомога»,
боржник - ОСОБА_1 , 
суб`єкт оскарження - заступник начальника Черкаського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Нечипоренко Юрій Іванович,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на  ухвалу Черкаського районного суду Черкаської області від 30 жовтня 2017  року у складі судді Смоляра О. А. та постанову Апеляційного суду Черкаської області від 06 лютого 2018 року у складі колегії суддів: Карпенко  О. В., Бородійчука В. Г., Нерушак Л. В.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
1. Описова частина
 
Короткий зміст вимог скарги
 
У жовтні 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Правова допомога» (далі - ТОВ «Правова допомога») звернулося до суду зі скаргою на рішення заступника начальника Черкаського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у  Черкаській області (далі - Черкаського РВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області) Нечипоренка Ю. І. у виконавчому провадженні № 41153061.
 
Скаргу мотивовано тим, що на виконанні у Черкаському РВ ДВС ГТУЮ у  Черкаській області знаходилось виконавче провадження № 41153061 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Хлібна нива», правонаступником якого є ТОВ «Правова допомога», заборгованості на загальну суму 948 475,31 грн.
 
30 серпня 2017 року заступником начальника Черкаського РВ ДВС ГТУЮ у  Черкаській області Нечипоренком Ю. І. було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пункту 9 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження».
 
Вважає вказану постанову необґрунтованою, винесеною із недотриманням вимог статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки державний виконавець не виконав обов`язок, покладений на нього Законом України «Про виконавче провадження», у межах його компетенції, щодо вчинення дій, спрямованих на реальне виконання судового рішення та стягнення із ОСОБА_1 на користь скаржника грошових коштів.
 
Враховуючи викладене, ТОВ «Правова допомога» просило скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 30 серпня 2017 року, винесену заступником начальника Черкаського РВ ДВС ГТУЮ у  Черкаській області Нечипоренком  Ю.  І., та визнати дії заступника начальника Черкаського РВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області Нечипоренка Ю. І. щодо закінчення виконавчого провадження № 41153061 незаконними.
 
Короткий зміст судових рішень
 
Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 30 жовтня 2017  року, залишеною без змін постановою Апеляційного суду Черкаської області від 06 лютого 2018 року, скаргу ТОВ «Правова допомога» задоволено.
 
Скасовано постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від  30 серпня 2017 року, винесену заступником начальника Черкаського РВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області Нечипоренком Ю. І.
Визнано дії заступника начальника Черкаського РВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області Нечипоренка Ю. І. щодо закінчення виконавчого провадження № 41153061 неправомірними.
 
Судові рішення мотивовані тим, що державний виконавець не виконав вимоги частини восьмої статті 48 Закону України «Про виконавче провадження», виніс постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві від 30 серпня 2017 року передчасно, без належного здійснення перевірки майнового стану боржника з метою отримання достовірної інформації про його доходи.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводів
 
У касаційній скарзі, поданій у березні 2018 року до Верховного Суду, ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Черкаського районного суду Черкаської області від 30 жовтня 2017  року та постанову Апеляційного суду Черкаської області від 06 лютого 2018 року, ухвалити у справі нове рішення про відмову ТОВ «Правова допомога» у задоволенні скарги, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами попередніх інстанцій норм матеріального і  процесуального права.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що приймаючи оскаржувані рішення суди попередніх інстанцій порушили вимоги статей 212, 213 ЦПК України 2004  року, оскільки не у повній мірі дослідили обставини справи, порушили принцип диспозитивності цивільного процесу та неналежним чином оцінили докази, наявні у матеріалах справи, у результаті чого дійшли помилкового висновку про те, що державний виконавець лише один раз здійснював перевірку майнового стану боржника з метою отримання інформації про його доходи та виявлення рахунків. Матеріалами справи не свідчать про порушення державним виконавцем положень Закону України «Про виконавче провадження», оскільки ТОВ «Правова допомога» на підтвердження цього не надало суду належних і допустимих доказів. Суди не врахували норми статті 70 Закону України «Про виконавче провадження», за змістом частини третьої якої загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Так, крім виконавчого провадження № 41153061, на виконанні у Черкаському РВ ДВС ГТУЮ у  Черкаській області перебувають інші виконавчі провадження: № 53637379 і  № 46075192. Також суди не звернули увагу, що на момент звернення до суду зі скаргою у цій справі ТОВ «Правова допомога» відступило на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 право вимоги за зобов`язанням ОСОБА_1 .
 
Надходження касаційної скарги до Верховного Суду
 
Ухвалою Верховного Суду від 07 вересня 2018 року відкрито провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського районного суду Черкаської області від 30 жовтня 2017 року та постанову Апеляційного суду Черкаської області від 06 лютого 2018 року та витребувано матеріали цивільної справи № 2320/606/2012 із суду першої інстанції.
 
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями 16 квітня 2020 року справу призначено колегії суддів у складі судді-доповідача Черняк Ю. В. та суддів: Воробйової І. А., Лідовця Р. А.
 
Короткий зміст позиції інших учасників справи
 
Відзив на касаційну скаргу іншими учасниками справи до суду не подано.
 
Позиція Верховного Суду
 
У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Згідно із положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані ухвала й  постанова судів попередніх інстанцій винесені судами з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.
 
Фактичні обставини, встановлені судами
 
На виконанні у Черкаському РВ ДВС ГТУЮ у  Черкаській області знаходилось виконавче провадження № 41153061 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Хлібна нива», правонаступником якого є ТОВ «Правова допомога», заборгованості на загальну суму 948 475,31 грн.
 
30 серпня 2017 року заступником начальника Черкаського РВ ДВС ГТУЮ у  Черкаській області Нечипоренком Ю. І. було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пункту 9 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження».
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, і застосовані норми права
 
Згідно зі статтею 383 ЦПК України 2004 року сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.
 
Відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
 
Частиною восьмою статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. 
У подальшому, така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.
 
Згідно з пунктом 9 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.
 
Відповідно до пункту 3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» роз`яснено, що при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом України «Про виконавче провадження» передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобов`язаний вживати передбачені Законом України «Про виконавче провадження» заходи примусового виконання рішень неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.
 
Відповідно до частини другої статті 387 ЦПК України 2004 року у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.
 
У справі, що розглядається, суди попередніх інстанцій дійшли висновку про обґрунтованість вимог скарги ТОВ «Правова допомога», зазначивши, що державний виконавець вимоги статей 18 та 48 Закону України «Про виконавче провадження» не виконав, виніс постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві від 30 серпня 2017 року передчасно, оскільки з метою отримання інформації про доходи боржника та виявлення рахунків лише один раз здійснив перевірку його майнового стану шляхом направлення запитів. Дії щодо визначення майнового стану боржника (включаючи корпоративні права), зокрема, щодо отримання інформації з відповідних реєстрів, перевірки декларації про доходи боржника та виконавчих проваджень, державний виконавець не проводив.
 
Колегія суддів погоджується з такими висновками судів.
 
За змістом постанови заступника начальника Черкаського РВ ДВС ГТУЮ у  Черкаській області Нечипоренка Ю. І. від 30 серпня 2017 року про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні № 41153061 єдиним джерелом доходу боржника, виявленим державним виконавцем, є пенсія, яку боржник отримує в Управлінні Пенсійного фонду України в Черкаському районі. Починаючи з березня 2017 року в провадженні Черкаського РВ ДВС ГТУЮ у  Черкаській області перебуває виконавче провадження № 53637379 про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/2 частини його доходу (заробітку), стягнути борг по виконавчому провадженню № 41153061 не є можливим.
 
Водночас, відповідно до декларації з єдиного державного реєстра декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, ОСОБА_1 за 2016 рік, крім пенсії, отримав заробітну плату у розмірі 17 773 грн за основним місцем роботи у  ДП  «Черкаське будівельно-монтажне управління», 9 078 грн за основним місцем роботи у ПП «Автокарго», 2 900 грн за основним місцем роботи у  ЧФ  ТОВ «Інтернаціональна група вин України № 1». Крім того, ОСОБА_1 належить 50 % корпоративних прав у ТОВ «Альфа-плюс», які виражено у грошовому еквіваленті у сумі 9 250 грн.
 
07 квітня 2017 року під час проведення загальних зборів ТОВ «Альфа-Плюс» ОСОБА_1 відчужив ОСОБА_4 належну йому частку в  статутному фонді товариства у розмірі 50 % за 9 250 грн, що підтверджується копією протоколу загальних зборів ТОВ «Альфа Плюс».
 
Зазначених обставин, які б сприяли належному виконанню зобов`язання щодо повернення ОСОБА_1 заборгованості на користь ТОВ «Правова допомога», під час здійснення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 41153061 державний виконавець не встановив, що вказує на порушення ним положень Закону України «Про виконавче провадження».
 
При цьому необґрунтованими є доводи касаційної скарги про те, що відступлення ТОВ «Правова допомога» права вимоги за вказаним зобов`язанням ОСОБА_1 на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 унеможливлює вирішення питання за поданою скаргою.
 
За змістом статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
 
До сторін, які можуть оскаржити рішення, дії або бездіяльність виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, належать стягувач, боржник, а також їх представники за законом чи договором.
 
ТОВ «Правова допомога» у виконавчому провадженні № 41153061 визначене як стягувач.
Доказів на підтвердження заміни ТОВ  «Правова допомога» правонаступником матеріали справи не містять.
 
Доводи касаційної скарги фактично стосуються незгоди заявника з  мотивами оскаржуваних судових рішень виключно з формальних міркувань та додаткового правового аналізу не потребують.
 
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що ухвала Черкаського районного суду Черкаської області від 30 жовтня 2017  року та постанова Апеляційного суду Черкаської області від 06 лютого 2018 року винесені з  додержанням норм процесуального права і підстави для задоволення касаційної скарги відсутні.
 
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
 
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
 
Ухвалу Черкаського районного суду Черкаської області від 30 жовтня 2017  року та постанову Апеляційного суду Черкаської області від 06 лютого 2018 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                                              Ю. В. Черняк

                                                                                                                           І. А. Воробйова

                                                                                                                           Р. А. Лідовець