Ухвала
 
04 травня 2020 року 
м. Київ
 
справа № 766/21240/19
провадження № 61-7472ск20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Усика Г. І.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 , 
відповідач - ОСОБА_2 , 
 
вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 21 грудня 2019 року та постанову Херсонського апеляційного суду від 19 березня 2020 року у  справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У жовтні 2019 року ОСОБА_1 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини.
 
Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що із 18 вересня 2014 року вона перебуває із відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітню дитину доньку ОСОБА_4 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 . Шлюб не розірвано, але спільне життя з відповідачем не склалося, вона із вересня 2019 року разом з дитиною проживають окремо від відповідача. Із моменту народження дитини вона не працює, перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення трьох років, її матеріальний стан важкий, дитина перебуває повністю на її утриманні. Відповідач не приймає участі в утриманні доньки, у добровільному порядку матеріальну допомоги не надає, відмовляється матеріально утримувати її до досягнення дитиною трьох років.
 
Із урахуванням наведених обставин, позивач просила суд стягнути із ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходів, але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи із дня пред`явлення позову та до досягнення дитиною повноліття; стягнути із ОСОБА_2 на її користь аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 трьох років. Стягнути із ОСОБА_2 на її користь витрати на правову допомогу в розмірі 2 000,00 грн.
 
Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 21 грудня 2019 року, залишеним без змін постановою Херсонського апеляційного суду від 19 березня 2020 року, позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи із 23 жовтня 2019 року та до досягнення дитиною повноліття. Рішення у частині стягнення суми платежу аліментів за один місяць підлягало негайному виконанню. Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи із 23 жовтня 2019 року та до досягнення донькою ОСОБА_4 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 трирічного віку. Рішення у частині стягнення суми платежу аліментів за один місяць підлягало негайному виконанню. У задоволенні інших вимог позову відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.
 
Вирішуючи спір, суди першої інстанції та апеляційної інстанцій, встановивши фактичні обставини справи, враховуючи рівність прав та обов`язків батьків щодо виховання та утримання дітей, матеріальне становище відповідача та стан його здоров`я, дійшли висновку про наявність правових підстав для стягнення із відповідача на користь позивача щомісячний розмір аліментів у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того суди дійшли висновку, що відповідач має можливість надавати дружині допомогу, достатнім, розумним та справедливим розміром аліментів є 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) на утримання дружини до досягнення дочки трирічного віку.
 
24 квітня 2020 року представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 21 грудня 2019 року та постанову Херсонського апеляційного суду від 19 березня 2020 року, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції, рішення суду першої інстанції змінити. 
 
08 лютого 2020 року набрав чинності Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року № 460-ІХ (далі - Закон № 460-ІХ). 
 
Відповідно до пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення»              Закону № 460-ІХ касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. 
 
Враховуючи те, що касаційна скарга подана 24 квітня 2020 року, тому вона підлягає розгляду відповідно до положень ЦПК України в редакції Закону № 460-ІХ. 
 
Верховний Суд дійшов висновку, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження з огляду на таке.
 
Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково. 
 
За правилом пункту 3 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства);. 
 
Предметом позову у цій справі є стягнення аліментів, а тому у розумінні ЦПК України справа є малозначною. 
 
При цьому Верховний Суд враховує рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року № R (95) 5, згідно яких державам-членам необхідно вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.
 
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).
 
Зазначення судом апеляційної інстанції у постанові про можливість її оскарження до суду касаційної інстанції не змінює ціну позову у даній справі та не спростовує наявність у Верховного Суду повноважень про відмову у відкритті касаційного провадження.
 
Враховуючи те, що касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню, та апеляційна скарга не містить передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню, тому відсутні підстави для відкриття касаційного провадження.
 
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Керуючись пунктом 3 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд
 
УХВАЛИВ:
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 21 грудня 2019 року та постанову Херсонського апеляційного суду від 19 березня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини та дружинивідмовити.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу. 
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

 
Судді:	О. В. Ступак     І. Ю. Гулейков     Г. І. Усик