ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2020 року	Львів	Справа № 460/667/20 пров. № А/857/4294/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Іщук Л. П.,
суддів – Носа С. П., Обрізка І. М., 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 06 березня 2020 року, ухвалене головуючим суддею Друзенко Н. В. у м. Рівне, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання дій протиправними,  зобов`язання вчинення певних дій,- 

                                                    В С Т А Н О В И В:

05 лютого 2020 року ОСОБА_1 звернулася в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, в якому просила визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у призначенні їй пенсії за віком на пільгових умовах та зобов`язати відповідача призначити їй пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту "а" статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», починаючи з 25 листопада 2019 року, зарахувавши до пільгового стажу період роботи з               20 червня 1984 року по 13 березня 1986 року, з 14 березня 1986 року по 12 травня 1986 року та з 02 січня 1991 року по 29 травня 2000 року.
В обгрунтування позовних вимог зазначає, що маючи необхідний загальний страховий стаж та стаж роботи, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, звернулася до відповідача із заявою про призначення пільгової пенсії, однак відповідачем протиправно відмовлено у її призначенні. 
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 06 березня 2020 року позов задоволено. 
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що основними підставами для призначення пенсії за віком на пільгових умовах є, зокрема, наявність професії та виробництва в Списках № 1 та № 2, підтвердження шкідливих умов праці працівника безпосередньо на робочому місці за результатами атестації робочих місць, а також зайнятість повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці. Оскільки згідно з уточнюючою довідкою від 25 листопада 2019 року № 08/465 неможливо підтвердити зайнятість позивача 80% робочого часу в період з 01 січня 1992 року, ним правомірно зараховано до пільгового стажу період роботи позивача з 20 червня 1984 року по 12 травня 1986 року та з 02 січня 1991 року по 31 грудня 1991 року, що становить 2 роки 10 місяців та 23 дні, що є недостатнім для призначення пенсії на пільгових умовах.
Оскільки апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, апеляційний суд відповідно до вимог пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України розглядає справу в порядку письмового провадження. 
Заслухавши суддю-доповідача, проаналізувавши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав. 
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 працювала  в ПАТ «Дубенський завод гумово-технічних виробів», зокрема, в період з 20 червня                 1984 року по 13 березня 1986 року склеювальницею гумових виробів цеху вулканізації, з               14 березня 1986 року по 12 травня 1986 року – пресувальником-вулканізаторником в цеху вулканізації, з 02 січня 1991 року по 29 травня 2000 року - склеювальницею гумових виробів цеху вулканізації.
25 листопада 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах із зменшенням пенсійного віку за Списком № 1.
Листом від 06 грудня 2019 року №17/02.7-23 Головне управління Пенсійного фонду України у Рівненській області відмовило ОСОБА_1 у призначенні пенсії на пільгових умовах з огляду на відсутність первинних документів щодо підтвердження періоду її роботи з 01 січня 1992 року. Зазначило, що загальний стаж позивача становить 32 роки 5 місяців 9 днів, стаж роботи на пільгових умовах по Списку №1 - 2 роки 10 місяців 23 дні, що не дає права на призначення пенсії.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції керувався тим, що позивач має право на отримання пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», оскільки пільговий стаж підтверджується наданими нею документами.
Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до положень статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення" право на пенсію за віком мають: чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років; жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.
Відповідно до пункту "а" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності стажу роботи, зокрема, з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 22 років 6 місяців у чоловіків і не менше 17 років 6 місяців у жінок.
Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637) передбачено, що трудова книжка є основним документом, що підтверджує стаж роботи. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до пункту 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Порядком застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 (далі – Порядок № 383) встановлено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. При цьому до пільгового стажу роботи зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.
Відповідно до пункту 4.2 Порядку № 383 результати атестації (як уперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, упродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінились докорінні умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.
Згідно з пунктом 4.3 Порядку № 383 у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах за результатами атестації, вперше проведеної до 21 серпня 1997 року (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць) до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи зі шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.
Пунктом 10 Порядку № 383 установлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку з оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку з наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та в разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку № 637.
Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності та господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року № 442 (далі - Порядок проведення атестації робочих місць, постанова           № 442 відповідно), та розробленими на виконання постанови № 442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 1 вересня 1992 року № 41 (далі - Методичні рекомендації).
Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.
Атестація робочих місць відповідно до Порядку проведення атестації робочих місць та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.
Відповідно до пункту 8, 9 Порядку проведення атестації робочих місць відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.
Аналіз вищенаведених норм дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку № 1 протягом повного робочого дня, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу. Відсутність підтвердження вищезгаданих обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що на момент подання заяви про призначення пенсії (25 листопада 2019 року), позивач досягла віку, необхідного для призначення пенсії на пільгових умовах (50 років), цей факт відповідачем не оспорюється, як і достатність загального стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах.
Щодо покликання пенсійного органу на недостатність пільгового стажу роботи для призначення пенсії ОСОБА_1 з огляду на незарахування до пільгового стажу періоду її роботи з 01 січня 1992 року по 29 травня 2000 року, то суд апеляційної інстанції вважає їх безпідставними, з огляду на наступне.
Як підтверджується записами трудової книжки, ОСОБА_1 з 20 червня 1984 року прийнята у ВАТ «Дубенський завод гумово-технічних виробів» склеювальницею І-го розряду в цеху вулканізації. В період з 14 березня 1986 року по 12 травня 1986 року працювала пресувальником - вулканізаторником в цеху вулканізації. В період з 02 січня  1991 року по 29 травня 2000 року працювала склеювальницею в цеху вулканізації.
Так, роботи, виконувані позивачем, були передбачені Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, чинними на відповідний період роботи позивача, що не заперечується Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області.
Як підтверджується уточнюючою довідкою ПАТ «Дубенський завод гумово-технічних виробів» від 25 листопада 2019 року № 08/465, ОСОБА_1 дійсно працювала в                   ПАТ «Дубенський завод гумово-технічних виробів». Зокрема, з 02 січня 1991 року по                29 травня 2000 року працювала склеювальницею в цеху вулканізації. Виконувала роботи по склеюванню деталей, підготовці клею, завантаженню клею в резервуар, промазуванню склеюваних деталей клеєм, зайнятою на даній роботі з повним робочим днем до 31 грудня 1991 року. Працюючи на даній роботі інших робіт не виконувала. У зв`язку з нестабільністю роботи підприємства в період з 01 січня 1992 року та відсутністю первинних документів (табелів виходу на роботу), стаж роботи може бути документально підтверджений до                   31 грудня 1991 року та вказано не неможливість підтвердження зайнятості ОСОБА_1 на даній роботі 80 % робочого часу.
Крім того, згідно з довідкою від 03 жовтня 2019 року № 04/409 ПАТ «Дубенський завод гумово-технічних виробів» не має можливості надати уточнюючу довідку для підтвердження стажу роботи на пільгових умовах ОСОБА_1 за період з 01 січня 1992 року до 29 травня 2000 року у зв`язку з відсутністю первинних документів, які знищені пожежею. Факт пожежі підтверджений висновком пожежної інспекції МНС України в м.Дубно.
Суд зазначає, що твердження Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області стосовно неповної зайнятості ОСОБА_1 впродовж робочого дня не можуть бути правовою підставою для відмови позивачу у призначенні пенсії на пільгових умовах, оскільки такі не підтверджені жодними доказами у справі.
Досліджуючи питання щодо атестації робочого місця позивача, то як слідує із наказу ВАТ «Дубенський завод гумово-технічних виробів» від 25 липня 1995 року № 155 «Про затвердження переліку робочих місць і професій, які мають право на пільгове пенсійне забезпечення, пільги і компенсації за роботу в важких і шкідливих умовах праці», на підставі атестації робочих місць та списків №1 та №2 виробництв, робіт, професій, посад показників, зайнятість в яких повний робочий день, дає право на пенсійне забезпечення на пільгових умовах, затверджених Постановою №162 від 11 березня 1994 року, затверджено робочі місця, працівники яких мають право на пільгове пенсійне забезпечення заводу, в тому числі зазначено посаду, яку займала ОСОБА_1 - склеювальниця.
Відповідно до пункту 4.3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 у разі підтвердження цього права за результатами атестації, вперше проведеної до 21 серпня 1997 року (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць), до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи із шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.
Таким чином, робоче місце позивача було атестоване в установленому порядку, а відтак період роботи позивача з 01 січня 1992 року до 29 травня 2000 року підлягає зарахуванню до пільгового стажу позивача.
З огляду на наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що пільговий стаж роботи позивача станом на момент звернення із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах становив понад 7 років 6 місяців та був достатнім для її призначення, що свідчить про неправомірність відмови відповідача в призначенні позивачу пенсії згідно з пунктом «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та наявність підстав для задоволення позовних вимог.
За наведених обставин, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, що відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду - без змін.
Керуючись статтями 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України,-
     
                                                      П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області залишити без задоволення.
Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 06 березня 2020 року у справі № 460/667/20 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.  

Головуючий суддя	 	Л. П. Іщук 	
судді	 	С. П. Нос 	
 	 	І. М. Обрізко  	
Повне судове рішення складено 14.05.2020