Ухвала
Іменем України 
30 квітня 2020 року
м. Київ
справа № 211/2570/14-к
провадження № 51 – 1588 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати 
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                                    ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 грудня 2018 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 22 січня 2020 року щодо нього,
встановила:
За вироком Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 грудня 2018 року ОСОБА_4 , раніше неодноразово судимого, засуджено за: ч. 2 ст. 121 КК до покарання у виді 9 років позбавлення волі. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК зараховано ОСОБА_4 у строк відбуття покарання час ув`язнення у цьому кримінальному провадженні з 05 грудня 2013 року по 01 березня 2014 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Судом вирішено питання процесуальних витрат та долю речових доказів. 
Дніпровський апеляційний суд ухвалою від 22 січня 2020 року вирок місцевого суду залишив без змін 
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4  порушує питання про перегляд вказаних судових рішень у касаційному порядку.
Верховний Суд ухвалою від 30 березня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_4 залишив без руху через її невідповідність вимогам ст. 427 КПК і надав строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків. Також засудженому було роз`яснено, що в разі, якщо він не усуне недоліки касаційної скарги, залишеної без руху, в установлений строк, скаргу буде повернуто.
На виконання вимог ухвали від 30 березня 2020 року засуджений подав доповнення до касаційної скарги, датоване 17 квітня 2020 року, у яких просить перевірити вказані судові рішення щодо нього у касаційному порядку.
Проте, як убачається зі змісту доповнення до касаційної скарги, вимог ст. 427 КПК засудженим не дотримано, вказані в ухвалі недоліки не усунуто. Зокрема, у касаційній скарзі не міститься обґрунтування необхідності скасування судових рішень з підстав, передбачених ч. 1 ст. 438 КПК, а саме: 1) істотного порушення вимог кримінального процесуального закону; 2) неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність; 3) невідповідності  призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. 
Натомість, засудженим оспорюється однобічність судового розгляду, невідповідність висновків суду, що згідно ст. ст. 412-414 КПК, є предметом перевірки суду апеляційної інстанції.
Тобто, обґрунтовуючи незаконність судових рішень, засуджений дає свій аналіз та викладає свої міркування щодо правильності, повноти проведення судового розгляду, просить доказам у кримінальному провадженні дати іншу оцінку, ніж її дали суди першої та апеляційної інстанцій. 
При цьому конкретні порушення закону, які б були допущені судами та які б були підставами відповідно до ст. 438 КПК для скасування вказаних судових рішень, не наводить.
Крім того, в доповненняхзасуджений, не навів доводів щодо незаконності висновків суду апеляційної інстанції, наведених в ухвалі цього суду на спростування доводів апеляційної скарги сторони захисту.
Крім цього, повноваження суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги визначено ст. 436 КПК. Відповідно до її змісту суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.
Однак викладені  ОСОБА_4 у скарзі вимоги до суду касаційної інстанції не відповідають вимогам вищевказаної статті.
Оскільки в установлений строк засудженим не усунуто недоліків касаційної скарги, яку залишено без руху, то його скарга підлягає поверненню.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 429 КПК залишення касаційної скарги без руху або її повернення не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження.
Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, Верховний Суд
постановив:
Повернути касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 грудня 2018 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 22 січня 2020 року щодо нього, разом з усіма доданими до цієї скарги матеріалами.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді

ОСОБА_1                                 ОСОБА_2                      ОСОБА_3