ПОСТАНОВА
Іменем України

19 травня 2020 року 
Київ
справа №805/3671/15-а
касаційне провадження №К/9901/28513/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Бившевої Л.І.,
суддів: Шипуліної Т.М.,  Хохуляка В.В., 
розглянув у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Добропільської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 29.03.2016 (суддя Смагар С.В.) та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 14.06.2016 (судді: Гаврищук Т.Г., Блохін А.А., Сухарько М.Г.) у справі за позовом Добропільської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод мінеральних вод та напоїв «Золотий колодязь» про стягнення податкового боргу,

УСТАНОВИВ:

Добропільська ОДПІ Головного управління ДФС звернулася до суду з адміністративним позовом про стягнення з ТОВ «Завод мінеральних вод та напоїв «Золотий колодязь» податкового боргу з плати за землю в сумі 13162,07 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що станом на 22.09.2015 за позивачем обліковується податкова заборгованість в сумі 13162,07 грн. Згідно з підпунктом 20.1.34 пункту 20.2 статті 20 Податкового кодексу України контролюючий орган має право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини. 

Донецький окружний адміністративний суд постановою від 29.03.2016 відмовив у задоволенні адміністративного позову повністю.

Донецький апеляційний адміністративний суд ухвалою від 14.06.2016 залишив без змін постанову Донецького окружного адміністративного суду від 29.03.2016.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що відповідач зареєстрований і здійснює свою господарську діяльність у населеному пункті, на території якого здійснювалася антитерористична операція. Тому, у відповідності до статті 6 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 № 1669-VII відповідач є суб`єктом господарювання, який звільнений від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності.

Добропільська ОДПІ Головного управління ДФС у Донецькій області подала до Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу, в якій просить скасувати зазначені судові рішення та прийняти нову постанову про задоволення позову повністю. 

В обґрунтування вимог касаційної скарги скаржник, посилаючись на положення пункту 5.2 статті 5, пункту 7.3 статті 7 Податкового кодексу України, зазначає, що суди помилково при вирішенні справи застосували норми Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 № 1669-VII.

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 07.09.2016 відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції Закону України від    03.10.2017 №2147-VIII, який набрав чинності з 15.12.2017) касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями у справі визначено склад колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду: Бившева Л.І. (суддя-доповідач, головуючий суддя), Хохуляк В.В., Шипуліна Т.М.

Верховний Суд ухвалою від 18.05.2020 призначив справу до касаційного розгляду в попередньому судовому засіданні на 19.05.2020.

Верховний Суд, переглядаючи судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та перевіряючи правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права на підставі фактичних обставин справи, виходить з такого.

Суди попередніх інстанцій установили такі обставини.

ТОВ «Завод мінеральних вод та напоїв «Золотий колодязь» зареєстроване як юридична особа, включене до ЄДРПОУ за номером 37802956, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 25.08.2015, є платником податків, свідоцтво № 38181842.

Позивач сформував  податкову вимогу від 08.09.2014 № 602-25, відповідно до якої станом на 07.08.2014 сума податкового боргу позивача за узгодженими грошовими зобов`язаннями з орендної плати становить 838,26 грн. Окрім того, станом на 22.09.2015 за відповідачем обліковується заборгованість в сумі 13162,07 грн із земельного податку, що підтверджується довідкою позивача про наявність заборгованості з податків, зборів, платежів від 22.09.2015 № 2137/10/05-07-23-12-5.

Відповідач 21.01.2015 подав податкову декларацію з орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності за 2015 рік, відповідно до якої задекларував до щомісячної сплати по 520,02 грн, а також податкову декларацію з орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності за 2015 рік, відповідно до якої задекларував по 524,03 грн.  

Відповідач 05.05.2014 подав податкову декларацію з орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності за 2014 рік, відповідно до якої задекларував до сплати 277,57 грн за квітень 2014 року та по 416,35 грн з травня по грудень 2014 року. 

Отже, сума заборгованості з орендної плати за земельні ділянки у відповідача обліковується за період з 30.07.2014 по 30.08.2015.

Відповідно до підпункту 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) (далі -  ПК) плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

У пункті 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 ПК визначено, що орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (далі у розділі XII - орендна плата).

Указом Президента України від 14.04.2014 № 405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України».

Верховна Рада України 02.09.2014 прийняла Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» № 1669-VII, який набув чинності 15.10.2014 (далі - Закон № 1669-VII), в якому визначені тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону № 1669-VII період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Згідно з частиною другою статті 1 Закону № 1669-VII територією проведення антитерористичної операції є територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Відповідно до статті 6 Закону 1669-VII (у редакції, чинній до 8 червня 2016 року) під час проведення антитерористичної операції звільнено суб`єктів господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності.

На виконання абзацу 3 пункту 5 статті 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону 1669-VII розпорядженнями Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 № 1053-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» (дію розпорядження зупинено згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 № 1079-р) та від 02.12.2015 № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» були затверджені Переліки населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Верховний Суд зазначає, що Закон № 1669-VII є спеціальним законом у спірних правовідносинах і згідно з частиною третьою статті 11 цього Закону закони та інші нормативно-правові акти України діють у частині, що не суперечить цьому Закону. Відтак, положення цього Закону підлягають застосуванню до спірних правовідносин, незалежно від того, що Податковий кодекс України відповідних положень не містить.

Отже, здійснення господарської діяльності на території проведення антитерористичної операції є підставою для звільнення суб`єкта господарювання від орендної плати за користування земельними ділянками державної та  комунальної власності.

Окрім того слід відзначити, що стаття 6 зазначеного Закону не вимагає додаткового отримання сертифіката про засвідчення настання форс-мажорних обставин. Сертифікат Торгово-промислової палати України є доказом, що підтверджує причини та настання обставин, які не залежали від учасника подій. Проте у цій справі зазначені обставини не підлягають підтвердженню таким сертифікатом.

Відтак, достатньою підставою для звільнення суб`єктів господарювання від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності є встановлення факту здійснення ними діяльності на території проведення антитерористичної операції. Відсутність обов`язку сплати податкового зобов`язання виключає утворення податкового боргу.

Переглядаючи судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та перевіряючи правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права на підставі фактичних обставин справ, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що суди не допустили неправильного їх застосування. Доводи, наведені в касаційній скарзі, спростовані зазначеними висновками суду касаційної інстанції.

Керуючись статтями 343, 350, 355, 356, 359, підпунктом 4 пункту 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Добропільської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області залишити без задоволення, а постанову Донецького окружного адміністративного суду від 29.03.2016 та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 14.06.2016 - без змін. 

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

Л.І. Бившева
Т.М. Шипуліна 
 В.В. Хохуляк ,
Судді Верховного Суду