ПОСТАНОВА
Іменем України

14 травня 2020 року 
Київ
справа №816/1159/16
адміністративне провадження №К/9901/23791/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді: Губської О.А.,  
суддів: Білак М.В., Калашнікової О.В., 

розглянув у порядку письмового провадження у касаційній інстанції адміністративну справу № 816/1159/16  
за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на службі, провадження в якій відкрито
за касаційною скаргою Головного управління Національної поліції в Полтавській області на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 9 листопада 2016 року (головуючий суддя: Канигіна Т.С.) та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 14 лютого 2017 року (колегія суддів: головуючий суддя: Яковенко М.М., судді: Лях О.П., Старосуд М.І.), 

ВСТАНОВИВ:
І. Суть спору

1.          Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Полтавській області, в якому просив:
1.1.          Визнати протиправним та скасувати наказ т.в.о. начальника Головного управління Національної поліції в Полтавській області № 671 від 23 червня 2016 року, у частині накладення на поліцейського батальйону патрульної служби поліції особливого призначення «Полтава» Головного управління Національної поліції в Полтавській області сержанта поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення - звільнення зі служби в Національній поліції України;
1.2.          визнати протиправним та скасувати наказ начальника Головного управління Національної поліції в Полтавській області № 205 о/с від 05 липня 2016 року, у частині звільнення зі служби в Національній поліції України сержанта поліції ОСОБА_1 , поліцейського батальйону патрульної служби поліції особливого призначення «Полтава» Головного управління Національної поліції в Полтавській області за пунктом 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України);
1.3.          зобов`язати поновити на службі в Національній поліції України ОСОБА_1 на посаді поліцейського батальйону патрульної служби поліції особливого призначення «Полтава» Головного управління Національної поліції в Полтавській області та у спеціальному званні сержант поліції з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 05 липня 2016 року. 
1.4.          Позов обґрунтовано тим, що, на думку позивача, спірні на накази прийняті відповідачем без достатніх правових підстав, а тому вважає своє  звільнення таким, що відбулось з порушенням чинного законодавства України.
ІІ. Рішення судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення
2.          Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2016 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 14 лютого 2017 року, адміністративний позов задоволено.
2.1.          Визнано протиправним та скасовано пункт 2 наказу Головного управління Національної поліції в Полтавській області від 23 червня 2016 року № 671 у частині накладення на поліцейського батальйону патрульної служби поліції особливого призначення «Полтава» Головного управління Національної поліції в Полтавській області сержанта поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення - звільнення зі служби в Національній поліції України.
2.2.          Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Полтавській області від 05 липня 2016 року № 205 о/с, яким сержанта поліції ОСОБА_1 (М-180431) поліцейського батальйону патрульної служби поліції особливого призначення «Полтава» Головного управління Національної поліції в Полтавській області, звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України).
2.3.          Поновлено ОСОБА_1 на посаді поліцейського батальйону патрульної служби поліції особливого призначення «Полтава» Головного управління Національної поліції в Полтавській області з 06 липня 2016 року. 
2.4.          Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Полтавській області нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 06 липня 2016 року по 09 листопада 2016 року з відповідним відрахуванням обов`язкових платежів до бюджету та спеціальних фондів.
2.5.          Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився і суд апеляційної інстанції,  виходив з того, що зібраними по справі доказами встановлено фактичні обставини безпідставності застосування до позивача спірного дисциплінарного стягнення та, як наслідок, його звільнення зі служби в поліції, у зв`язку з чим останній підлягає поновленню на попередній посаді з виплатою середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.
ІІІ. Касаційне оскарження
3.          Не погоджуючись з вказаним рішенням суду апеляційної інстанції, відповідач звернувся з касаційною скаргою, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм процесуального та матеріального права, просить скасувати ці судові рішення та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову повністю.
3.1.          В обґрунтування касаційної скарги вказує, що суди не врахували неприпустимість порушення законодавства працівниками поліції, які, приймаючи Присягу поліцейського, зобов?язані бути прикладом у дотриманні Законів України. Однак, позивач вчинив адміністративне правопорушення, за що стосовно нього складено протокол про адміністративне правопорушення. Вважає, що ця подія сталась через особисту недисциплінованість позивача та є свідченням порушення ним статті 7 Дисциплінарного статуту. Вважає, що протилежні висновки судів попередніх інстанцій не відповідають обставинам справи.
IV. Встановлені судами фактичні обставини справи
4.           ОСОБА_1 з 2014 року проходив службу в органах внутрішніх справ, а з 07 листопада 2015 року - службу в Національній поліції України, серед іншого, на посаді поліцейського батальйону патрульної служби поліції особливого призначення «Полтава» Головного управління Національної поліції в Полтавській області.
5.          Згідно з наказом Головного управління Національної поліції в Полтавській області № 357 від 27 травня 2016 року «Про призначення та проведення службового розслідування» призначено службове розслідування. Указане розслідування призначено у зв`язку з тим, що 25 травня  2016 року працівниками Сулинського басейнового відділу охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства за порушення вимог п. 3.15 Правил любительського та спортивного рибальства, що мало місце на Кременчуцькому водосховищі поблизу с.Кагамлик Глобинського району стосовно командира роти батальйону патрульної служби поліції особливого призначення «Полтава» Головного управління Національної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_2 та поліцейських батальйону патрульної служби поліції особливого призначення «Полтава» Головного управління Національної поліції сержантів поліції ОСОБА_1 та ОСОБА_3 складено протоколи № 002222, №002223, № 002224 про адміністративне правопорушення, передбачене частиною четвертою статті 85 Кодексу України по адміністративні правопорушення.
6.          23 червня 2016 року складено висновок службового розслідування за фактом причетності окремих працівників батальйону патрульної служби поліції особливого призначення «Полтава» Головного управління Національної поліції до незаконного вилову риби в період проведення оперативно-профілактичних заходів під умовною назвою «Нерест-2016».
7.          У межах проведеного службового розслідування члени комісії дійшли висновку про підтвердження факту зайняття ОСОБА_1 незаконним виловом риби в період проведення оперативно-профілактичних заходів під умовною назвою «Нерест-2016».
8.          Службовим розслідуванням встановлено, що згідно з наказом Головного управління Національної поліції від 30 березня 2016 року №189 «Про проведення оперативно-профілактичних заходів під умовною назвою «Нерест-2016» у період з 01 квітня 2016 року по 10 червня 2016 року на території Глобинського району проводяться оперативно-профілактичні заходи по боротьбі з браконьєрством та незаконним виловом риби.
9.          Також встановлено, що 25 травня 2016 року близько 13.00 години начальник відділу Глобинського Відділу поліції Головного управління Національної поліції підполковник поліції ОСОБА_4 разом з заступником командира батальйону патрульної служби поліції особливого призначення «Полтава» Головного управління Національної поліції майором поліції ОСОБА_18 , інспектором - черговим батальйону патрульної служби поліції особливого призначення «Полтава» Головного управління Національної поліції лейтенантом поліції ОСОБА_11 та поліцейським батальйону патрульної служби поліції особливого призначення «Полтава» Головного управління Національної поліції сержантом поліції ОСОБА_23. виїхали в рейд на узбережжя Кременчуцького водосховища. Прибувши до Кагамлицької затоки Кременчуцького водосховища в районі села  Кагамлик, Глобинського району, ними був виставлений пост для спостереження за рухом човнів та осіб, які будуть ставити або знімати рибацькі сітки. Спостерігати залишився лейтенант поліції ОСОБА_11 . Інші члени мобільної групи виїхали в район села Броварки, Глобинського району для здійснення спостереження за узбережжям Кременчуцького водосховища поблизу села Броварки.
10.          Близько 17:00 годині, ОСОБА_11 під час спостереження побачив на протилежному березі затоки двох осіб. Поблизу вказаних осіб на березі були два човна, один пластиковий з двигуном, інший гумовий з веслам. Особи, за якими велось спостереження, о 18.00 годині, вийшли на воду на гумовому човні, відійшовши від берега затоки близько 23-30 метрів, де вже були встановлені риболовецькі сітки. Вказані особи підняли та переглянули сітки на предмет наявності в них риби, після чого о 18:07 годині повернулись на беріг. Після цього о 18:10 годині вказані особи вийшли на воду вдруге та витягли сітку в човен, після чого о 18:20 годині повернулися на беріг. О 18:50 годині вказані особи знову вийшли на воду та направились в інший бік, де знову встановили сітку, після чого о 19:10 годині повернулися на беріг.
11.          Прибувши на місце події, члени мобільної групи встановили, що на березі затоки, у районі насосної станції, встановлено намет, поблизу якого на воді стояв човен іноземного виробництва з мотором, а особами, що ставили сітку, виявилися поліцейські батальйону патрульної служби поліції особливого призначення «Полтава» Головного управління Національної поліції сержанти поліції ОСОБА_3 . та ОСОБА_1 , а чоловіком, що перебував біля намету, - лейтенант поліції ОСОБА_2 .
12.          На місце події викликано СОГ Глобинського Відділу поліції Головного управління Національної поліції, працівників Сулинського басейнового відділу охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства та УВБ в Полтавській області ДВБ Національної поліції України.
13.          Працівниками Сулинського басейнового відділу охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства за порушення вимог пункту 3.15 Правил любительського та спортивного рибальства стосовно ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 складено протоколи про адміністративне правопорушення (№ 002222, №002223, № 002224) за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частини четвертої статті 85 Кодексу України про адміністративні правопорушення. На місці події у працівників поліції вилучено човни, сітки рибальські та риба в кількості 277 штук.
14.          Відповідно до вимог частиною п`ятою статті 14 Дисциплінарного статуту, в межах проведеного службового розслідування, позивачу запропоновано надання письмового пояснення, за змістом яких останній пояснив, що 25 травня 2016 року перебував у короткочасній відпустці з 23 травня 2016 року по 28 травня 2016 року у зв`язку з виїздом на ротацію в зону АТО на схід України. 25 травня 2016 року разом з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 близько 17.00 години поїхав на відпочинок до заливу «Кагамлик». У цей же час помітили поблизу берега встановлену невідомими особами сітку. ОСОБА_3 разом з ОСОБА_1 на резиновому човні підпливли до вказаної сітки, щоб упевнитись, що це дійсно сітка, а потім ОСОБА_3 зателефонував до рибінспекції та повідомив про встановлені сітки.
15.          Згідно з  поясненнями лейтенанта поліції ОСОБА_12 , він разом з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 25 травня 2016 року виїхали на відпочинок в районі с. Кагамлик Глобинського району. Через деякий час після прибуття помітили, що на воді встановлені сітки невідомими особами. За твердженням ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 підпливли на човні до вказаних сіток та оглянули їх. Після чого, за вказівкою ОСОБА_2 , ОСОБА_3 викликав по телефону інспектора рибохорони. Через деякий час на місці їх відпочинку з`явились працівники батальйону патрульної служби поліції особливого призначення «Полтава» Головного управління Національної поліції, пізніше прибули працівники рибінспекції, які зняли сітки.
16.          Сержант поліції ОСОБА_3 у письмових поясненнях зазначив, що під час вказаних подій 25 травня 2016 року перебував у короткочасній відпустці з 23 травня 2016 року по 28 травня 2016 року в зв`язку з виїздом на ротацію в зону АТО на схід України. 25 травня 2016 року разом з колегами ОСОБА_2 та ОСОБА_1 близько 17:00 години поїхали на відпочинок до заливу « Кагамлик ». ОСОБА_3 зазначив, що він разом з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 надули резиновий човен та скинули його разом з пластиковим човном на воду. У цей же час помітили поблизу берега встановлену невідомими особами сітку. ОСОБА_3 разом з ОСОБА_1 на резиновому човні підпливли до вказаної сітки, прив`язали її до колоди, щоб, за твердженням позивача, сітку не знесло течією. Надалі ОСОБА_3 пояснив, що він зателефонував інспектору рибохорони ОСОБА_13 та повідомив про встановлені сітки. За твердженням ОСОБА_3 , ОСОБА_13 відмовився виїхати та зняти сітки. ОСОБА_3 пояснив, що у зв`язку з тим, що інспектор рибохорони відмовився їхати до водосховища, ОСОБА_3 вирішив поїхати до села Кагамлик на пошуки інспектора. У селі Градизьк позивач купив свіжої риби та поїхав до місця відпочинку. По дорозі до місця відпочинку був зупинений працівниками батальйону патрульної служби поліції особливого призначення «Полтава» Головного управління Національної поліції. Надалі ОСОБА_3 вказав працівникам батальйону патрульної служби поліції особливого призначення «Полтава» Головного управління Національної поліції місце відпочинку на водосховищі.
17.          За виключенням пояснень ОСОБА_2 , щодо часу прибуття ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на відпочинок поблизу с. Кагамлик, пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підтверджують пояснення позивача.
18.          Пояснення заступника командира батальйону патрульної служби поліції особливого призначення «Полтава» Головного управління Національної поліції майора поліції ОСОБА_18. , інспектора - чергового батальйону патрульної служби поліції особливого призначення «Полтава» Головного управління Національної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_11  та поліцейського батальйону патрульної служби поліції особливого призначення «Полтава» Головного управління Національної поліції сержанта поліції ОСОБА_20, та начальника відділу Глобинського Відділу поліції Головного управління Національної поліції підполковника поліції ОСОБА_4 , які проводили 25 червня 2016 року рейд на узбережжі Кременчуцького водосховища співпадають з зазначеними обставинами, встановленими службовим розслідуванням.
19.           ОСОБА_4 у своїх поясненнях зазначив, що ОСОБА_17 , який спостерігав за діями невідомих осіб, які встановлювали та витягали сітки, у телефонному режимі о 16.00 годині повідомив ОСОБА_4 , ОСОБА_18 , та ОСОБА_19 про те, що на водосховищі відбувається незаконний вилов риби. Втім, що про телефонне повідомлення ОСОБА_17 про незаконний вилов риби також відображено в поясненнях ОСОБА_18 , але без прив`язки до часу телефонного дзвінка. При цьому, ні ОСОБА_17 , ні ОСОБА_20 про це у своїх поясненнях не повідомили. ОСОБА_17 у письмових поясненнях зазначив, що позивач з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з`явились на березі водосховища та почали витягати та ставити сітки лише о 18.00 годині. Натомість, телефонне повідомлення ОСОБА_17 про незаконний вилов риби мало місце о 16.00 годині, тобто до того як позивач почав вчиняти протиправні, на думку відповідача, дії з незаконного вилову риби.
20.          Відповідно до пояснень завідувача сектором оперативної роботи Сулинського басейнового відділу охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства ОСОБА_13 , йому на мобільний телефон надійшов дзвінок лейтенанта поліції ОСОБА_2 про те, що він виявив безхазяйну сітку. Цей дзвінок надійшов близько 20.12 години. Відповідач, проаналізувавши інформацію, викладену лейтенантом поліції ОСОБА_2 . про те, що ними було відразу після виявлення сітки повідомлено працівників рибоохорони, дійшов висновку, що дана інформація не відповідає дійсності та суперечить інформації, викладеній у поясненні лейтенанта поліції ОСОБА_11 , який зафіксував дії позивача на березі водосховища.
21.          Згідно з поясненнями позивача та ОСОБА_3 , останній після виявлення сітки на березі водосховища, зателефонував ОСОБА_13 та повідомив про виявлений факт незаконного вилову риби. Однак, ОСОБА_13 , за свідченням ОСОБА_3 , відмовився виїхати на місце події для зняття сіток. Натомість, у поясненнях ОСОБА_13 відсутня інформація про таке повідомлення саме від           ОСОБА_3 . 
22.          Під час проведення службового розслідування відповідачем не надавалась оцінка свідченням позивача та ОСОБА_3 у цій частині.
23.          У подальшому, завідувачем сектору оперативної роботи Сулинського басейнового відділу охорони використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства ОСОБА_13 за порушення вимог пункту 3.15 Правил любительського і спортивного рибальства, частини четвертої статті 85 Кодексу України про адміністративні правопорушення стосовно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення за частиною четвертою статті 85 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
24.          За результатами службового розслідування складено висновок, що затверджений т.в.о. начальника Головного управління Національної поліції в Полтавській області полковником міліції ОСОБА_22 . 
25.          Згідно з пунктом 5 цього висновку, 23 червня 2016 року за порушення вимог статті 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, що виразилось у зайнятті незаконним виловом риби в період проведення оперативно-профілактичних заходів під умовною назвою «Нерест-2016», поліцейський батальйону патрульної служби поліції особливого призначення «Полтава» Головного управління Національної поліції сержант поліції ОСОБА_1 визнаний таким, що заслуговує на звільнення зі служби в поліції.
26.          На підставі висновку службового розслідування Головного управління Національної поліції прийнято рішення про звільнення позивача зі служби в поліції.
27.          Пунктом 2 наказу Головного управління Національної поліції в Полтавській області № 671 від 23 червня 2016 року «Про порушення службової дисципліни працівниками батальйону патрульної служби поліції особливого призначення «Полтава» Головного управління Національної поліції та притягнення до дисциплінарної відповідальності» за порушення вимог статті 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, що виявилось у занятті незаконним виловом риби, поліцейського батальйону патрульної служби поліції особливого призначення «Полтава» Головного управління Національної поліції сержанта поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в Національній поліції України. 
28.          Наказ реалізовано наказом Головного управління Національної поліції в Полтавській області № 205 о/с від 05 липня 2016 року «По особовому складу», яким сержанта поліції ОСОБА_1 (М-180431) поліцейського батальйону патрульної служби поліції особливого призначення «Полтава» Головного управління Національної поліції в Полтавській області, звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України).
29.          Позивач, вважаючи зазначені накази та своє звільнення протиправними, звернувся з цим позовом до суду.
V. Релевантні джерела права й акти їх застосування
30.          Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
31.          Статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що  завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. 
32.          У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
33.          За приписами статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
34.          Спірні правовідносини регулюються, зокрема Законом України «Про Національну поліцію», відповідно до частини першої статті 1 якого Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.
35.          Згідно зі статтею 3 Закону, у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.
36.          Відповідно до статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов`язаний:
1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;
2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва;
3) поважати і не порушувати прав і свобод людини;
4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я;
5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків;
6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.
37.          Відповідно до пункту 4 Розділу ХІ Закону, до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.
38.          Сутність службової дисципліни, обов`язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень визначено Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, що затверджений Законом України від 22 лютого 2006 року №3460-IV та діяв на час спірних правовідносин.
39.          Відповідно до статті 1 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України (надалі - Дисциплінарний статут), службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України. 
40.          За змістом статті 7 Дисциплінарного статуту службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров`я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об`єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об`єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов`язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку.
41.          Згідно зі статтею 2 Дисциплінарного статуту, дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.
42.          Відповідно до частини першої статті 5 Дисциплінарного статуту, за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.
43.          За приписами статті 12 Дисциплінарного статуту, на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень, як звільнення з органів внутрішніх справ.
44.          Частиною першою статті 14 Дисциплінарного статуту встановлено, що з метою з`ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.
45.          Порядок проведення службового розслідування встановлюється міністром внутрішніх справ України (частина четверта статті 14 Дисциплінарного статуту). 
46.          Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12 березня 2013 року №230 затверджено Інструкцію про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, що зареєстрована в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2013 року за №541/23073.
47.          Пунктом 2.1 вказаної Інструкції передбачено, що підставами для проведення службового розслідування є порушення особами РНС службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами РНС діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов`язані із загибеллю (смертю) осіб РНС чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб РНС і можуть викликати суспільний резонанс.
48.          Підставою для проведення службового розслідування є належним чином письмово оформлений наказ уповноваженого на те начальника (пункт 2.6 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України).
49.          Відповідно до вимог пункту 6.2 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, голова та члени комісії, що проводять службове розслідування, наділені повноваженнями щодо проведення одночасного опитування осіб, у поясненнях яких про обставини порушення є суттєві розбіжності, з метою забезпечення повного, всебічного і об`єктивного дослідження обставин подій, що стали підставою для призначення службового розслідування. Таке одночасне опитування проводиться за згодою опитуваних осіб, про його проведення складається довідка. Відповідачем не надавалось до суду жодних доказів проведення таких опитувань осіб, у поясненнях яких містяться розбіжності, що, в свою чергу, свідчить про неповноту проведення службового розслідування.
VI. Позиція Верховного Суду
50.          Перевіривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства України, а також надаючи оцінку правильності застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд виходить із такого.
51.          Приписами частини першої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
52.          Судами попередніх інстанцій встановлено, що спірні правовідносини виникли у зв??язку з прийняттям відповідачем наказів про накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції та наказу про реалізацію застосованого дисциплінарного стягнення, які позивач вважає протиправними.
53.          Також встановлено, що спірне дисциплінарне стягнення до ОСОБА_1 застосоване у зв`язку з висновком відповідача за результатами службового розслідування про порушення останнім вимог статті 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, що виразилось у здійсненні незаконного вилову риби в період проведення оперативно-профілактичних заходів під умовною назвою «Нерест-2016».
54.          Переглядаючи судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та вирішуючи питання щодо правильності застосування цими судами норм чинного законодавства, Верховний Суд виходить з такого.
55.          Виходячи зі змісту нормативно-правових, актів, що регулюють спірні правовідносини, службова дисципліна полягає у виконанні (дотриманні) законодавчих та підзаконних актів із питань службової діяльності та бездоганному і неухильному додержанні порядку і правил, передбаченими такими нормативними актами.
56.          Недотримання службової дисципліни є дисциплінарним проступком, за вчинення якого до поліцейського-порушника можливе застосування заходів дисциплінарного стягнення, зокрема і звільнення з органів внутрішніх справ.
57.          Проте, Суди першої та апеляційної інстанції встановили, що наявність чи відсутність у діях позивача складу адміністративного правопорушення відповідачем під час службового розслідування не встановлювалась, оскільки він не вважав цю обставину необхідною умовою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.
58.          Водночас, у висновку службового розслідування відповідач зазначив, що 26 травня 2016 року за фактом незаконного вилову риби слідчим Глобинського ПВ Головного управління Національної поліції розпочато кримінальне провадження № 12016170140000375 стосовно, зокрема, позивача з попередньою правовою кваліфікацією за частиною першою статті 249 Кримінального кодексу України.
59.          Однак, постановою Прокуратури Полтавської області від 28 липня 2016 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12016170140000375 від 26 травня 2016 року, закрите у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 249 Кримінального кодексу України. Підставою для закриття кримінального провадження стала відсутність доказів зайняття , в тому числі і позивача, незаконним рибним промислом, першочерговими слідчими діями не встановлена належність ому риболовних сіток, факт здійснення вилову риби безпосередньо позивачем не задокументований.
60.          При цьому, суди попередніх інстанцій правильно врахували, що, відповідно до Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України та Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, які є спеціальними нормативно-правовими актами з питань проходження служби в органах внутрішніх справ, наявність судового рішення, яким буде встановлено вину особи у вчиненні адміністративного проступку, не є визначальним для проведення службового розслідування та застосування до особи дисциплінарних стягнень. Навпаки, встановлення обставин фактичної дійсності у даному випадку належить до компетенції робочої групи, якій доручено проведення такого службового розслідування, та саме висновок такого розслідування є підставою для відповідного реагування, зокрема, застосування до винних осіб дисциплінарних стягнень.
61.          Такі обставини та факти вчинення дисциплінарного проступку мають бути підтверджені належними та допустимими доказами.
62.          Втім, суди встановили, що під час службового розслідування відповідачем не встановлено фактів, підтверджених належними та допустимими доказами, незаконного вилову риби саме позивачем, не надано доказів того, що вилучені сітки належали йому.
63.          Крім цього, суд апеляційної інстанції встановив, що наказ № 357 від 27 травня 2016 року «Про призначення та проведення службового розслідування» винесено у зв`язку зі складенням стосовно позивача протоколу № 002223 про адміністративне правопорушення, передбачене частиною четвертою статті 85 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Інших підстав для проведення перевірки відповідачем у наказі № 357 не зазначено. 
64.          Постановою Глобинського районного суду Полтавської області від 16 вересня 2016 року у справі № 527/1167/16-ц провадження у справі стосовно позивача за частиною четвертою статті 85 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрито, у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. В цьому судовому рішенні зазначено, що доказів щодо зайняття позивачем незаконним рибним промислом до суду не надано, не встановлено належність риболовної сітки, не задокументований факт здійснення вилову риби безпосередньо позивачем. Тобто, судовим рішення, яке набрало законної сили, встановлена відсутність вчинення дій, що вказували б на те, що позивачем дійсно здійснював незаконний вилов риби в період проведення оперативно-профілактичних заходів під умовною назвою «Нерест-2016». 
65.          З огляду на зазначене судове рішення, суди обґрунтовано врахували приписи статті 86 та частини четвертої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції, що діяла на час розгляду судами цієї справи, відповідно до якої вирок суду у кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.
66.          При цьому, Верховний Суд вважає правильним критичне сприйняття судами першої та апеляційної інстанцій доводів відповідача з посиланням останнього на статтю 19 Закону України «Про Національну поліцію», відповідно до якої, притягнення до дисциплінарної відповідальності відповідно до закону, можливе і у випадку закриття справи про адміністративне правопорушення, оскільки у спірних правовідносинах справу про адміністративне правопорушення стосовно позивача закрито з реабілітуючи підстав (у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення), а тому таке судове рішення з урахування приписів статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України є обов`язковим для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій особи, щодо якої ухвалена така постанова суду, щодо того, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою. За цим судовим рішенням діяння, яке інкримінували позивачу, він не вчиняв. Крім цього, наявність вини позивача у вчиненні цих дій не встановлена і у межах службового розслідування, дисциплінарне стягнення застосоване до позивача за фактом складання відносно нього протоколу в справі про адміністративне правопорушення. 
67.          Суди під час розгляду цієї справи правильно врахували правову позицію Європейського Суду з прав людини, висловлену у рішенні від 7 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» стосовно того, що пункт 2 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод вимагає від представників держави, насамперед суддів, що розглядають справу, але й від інших представників органів влади, щоб вони утримувалися від публічних заяв про те, що обвинувачений вчинив правопорушення, яке йому ставлять за вину, доти, доки ця вина не буде офіційно встановлена судом.
68.          У рішенні від 10 лютого 1995 року в справі «Аллене де Рібермон проти Франції» Європейський Суд з прав людини підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.
69.          З огляду на встановлені судами обставини, Верховний Суд погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про те, що пункт 2 наказу т.в.о. начальника Головного управління Національної поліції в Полтавській області від 23 червня 2016 року № 671 «Про порушення службової дисципліни працівниками батальйону патрульної служби поліції особливого призначення «Полтава» Головного управління Національної поліції та притягнення до дисциплінарної відповідальності» прийнятий з порушенням норм чинного законодавства та без встановлення вини позивача у вчиненні дисциплінарного проступку.
70.          Оскільки цей наказ реалізовано наказом Головного управління Національної поліції в Полтавській області № 205 о/с від 05 липня 2016 року «По особовому складу», тому і цей наказ в частині звільнення зі служби позивача як похідний  є протиправним та підлягає скасуванню судом.
71.          З підстав визнання у судовому порядку звільнення позивача протиправним, суди дійшли правильного висновку про наявність підстав для його  поновлення на попередній посаді з наступного дня після звільнення (06 липня 2016 року) з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу з застосуванням Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого1995 №100. 
72.          З огляду на викладене, Верховний Суд вважає правильними висновки судів попередніх інстанцій про наявність підстав для задоволення цього позову.
73.          Викладені в касаційній скарзі доводи щодо помилковості висновків суду апеляційної інстанції не підтвердилися під час розгляду касаційної скарги, не спростовують висновки судів попередніх інстанцій та не приймаються Судом як належні, оскільки зводяться до переоцінки встановлених обставин справи.
74.          Всі обставини спірних правовідносин в повній мірі перевірені та проаналізовані судами першої та апеляційної інстанцій під час розгляду справи та ухвалення оскаржуваних судових рішень, їм надана належна правова оцінка. Водночас, аргументи, які б доводили порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального або процесуального права, у касаційній скарзі не наведені.
75.          Колегія суддів наголошує, що до повноважень Верховного Суду не входить дослідження доказів, встановлення фактичних обставин справи або їх переоцінка, оскільки за правилами Кодексу адміністративного судочинства України об?єктом перегляду касаційним судом є виключно питання застосування права.
76.          За таких обставин, Верховний Суд дійшов висновку, що рішення судів першої та  апеляційної інстанцій у цій справі є законними та обґрунтованими і не підлягають скасуванню, оскільки суди, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, у судових рішеннях повно і всебічно з?ясовані обставини в адміністративній справі, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.
77.          Згідно з пунктом 1 частини першої статті 349 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги залишає судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а касаційну скаргу без задоволення.
78.          За змістом частини першої статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
79.          Таким чином, зважаючи на приписи статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.
VIІ. Судові витрати
80.          З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись статтями 3, 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
1.          Касаційну скаргу Головного управління Національної поліції в Полтавській області на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 9 листопада 2016 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 14 лютого 2017 року залишити без задоволення.
2.          Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 9 листопада 2016 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 14 лютого 2017 року в цій справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                         О. А. Губська

Судді                                                                                     М.В. Білак

                                                                                                          О.В. Калашнікова