ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3059/20 Справа № 212/7997/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Козлов Ю. В. Суддя у 2-й інстанції - Бондар  Я. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2020 року                                                                м.Кривий Ріг
Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді - Бондар Я.М.
суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.
       сторони справи :
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач - Приватне акціонерне товариство "Суха Балка",
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження  у письмовому порядку згідно ч.13 ст. 7, ч.1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами цивільну справу за  апеляційною скаргою   відповідача Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 листопада 2019 року,  ухваленого суддею Козловим Ю.В. у м. Кривому Розі, відомості про дату складання повного тексту судового рішення відсутні,
В С Т А Н О В И В :

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства "Суха Балка" (надалі- ПрАТ "Суха Балка") про відшкодування моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що впродовж тривалого часу, понад 15 років працював в шкідливих умовах на підприємстві відповідача, внаслідок чого захворів на професійне захворювання. Висновком МСЕК від 11.07.2019 року йому встановлено 65% втрати професійної працездатності та 3 група інвалідності. Вважає, що з вини підприємства, яке не створило безпечних умов праці, він втратив своє здоров`я, завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що позивача постійно турбує нестерпний біль у суглобах, кашель, слабкість. Розмір моральної шкоди позивач оцінює в сумі 146055,00 грн., яку просив стягнути з відповідача.
Рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 листопада 2019 року позов задоволено частково. Стягнуто з ПрАТ "Суха Балка" на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я 124865 грн., без нарахування та утримання податку з доходів фізичних осіб та інших зборів та платежів та у відшкодування витрат на правову допомогу 3000 грн. Стягнуто на користь держави витрати судового збору 1258,65грн.
Не погоджуючись із рішенням суду, представник відповідач ПрАТ «Суха Балка», посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про відмову ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог. В мотивування доводів апеляційної скарги зазначає, що позивачем не надано доказів заподіяння йому моральної шкоди та вину підприємства в її заподіянні. Саме на працівника покладено обов`язок дбати про особисту безпеку. Проте, позивач свідомо тривалий час працював усвідомлюючи можливість ушкодження здоров`я. Визначений судом розмір моральної шкоди, вважають значно завищеним, таким, що не відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості.
У відзиві на апеляційну скаргу, представник позивача – адвокат Толстих А.Б. просить рішення суду, як законне та обґрунтоване, на її думку, залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.
Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши доповідь судді- доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги, та поданого на неї відзиву, колегія суддів прийшла до наступних висновків.
Судом встановлено, що згідно записів, що містяться в трудовій книжці, позивач ОСОБА_1 з 23 червня 2003 року по 20 лютого 2019 року працював на різних посадах у відповідача. Звільнений за станом здоров`я, що перешкоджає роботі (а.с.34-38)
Медичним висновком лікарсько-експертної комісії ДУ «Українського науково-дослідного інституту промислової медицини» від 18.04.2019 року ОСОБА_1 встановлено професійні захворювання: 1)Вібраційна хвороба другої стадії від дії загальної вібрації; 2)Хронічне обструктивне захворювання легенів першої стадії (а.с.26).
Відповідно до висновку МСЕК від 11 липня 2019 року ОСОБА_1 встановлена втрата професійної працездатності 65% (з них 45% - вібр.хвороба, та 20% - ХОЗЛ) та третя група інвалідності ( а.с.14).
По факту професійного захворювання ПрАТ «Суха Балка», комісією було проведено розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, про що був складений Акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 24.05.2019 року.
В п.16 акта зазначено, що професійне захворювання позивача виникло через недосконалість технології підземного видобутку руди, мало місце порушення системи вентиляції, пилоподавлення та режимів експлуатації, гірничошахтного устаткування підпадав під вплив підвищених концентрацій аерозолю переважно фібро генної дій, у повітрі робочої зони. Вміст пилу з вмістом вільного діоксину кремнію від 10% до 70% в повітрі робочої зони в 3,35 рази перевищує ГДК. (а.с.11).
Відповідно до наданих позивачем виписних епікризів та довідок медичних закладів, він тривалий час знаходився на лікуванні з приводу отриманих професійних захворювань (а.с.19-21).
На підставі встановлених обставин суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем доведені заявлені позовні вимоги та наявність правових підстав для відшкодування йому моральної шкоди відповідачем, через отримані професійні захворювання та втрату працездатності.
Колегія суддів погоджується із висновком суду, щодо обов`язку відповідача відшкодувати позивачу моральну шкоду спричинену втратою здоров`я на виробництві, вважає його законним і обґрунтованим, проте не може повністю погодитися із визначеним судом розміром компенсації шкоди. 
У статті 16 Конвенції Міжнародної організації праці від 22 червня 1981 року № 155 передбачено, що від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення безпечності робочих місць, механізмів, обладнання та процесів, які перебувають під їхнім контролем, і відсутності загрози здоров`ю з їхнього боку. Від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення відсутності загрози здоров`ю з боку хімічних, фізичних та біологічних речовин й агентів, які перебувають під їхнім контролем, тоді, коли вжито відповідних захисних заходів. Від роботодавців повинно вимагатися надавати у випадках, коли це є необхідним, відповідні захисні одяг і засоби для недопущення настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, загрози виникнення нещасних випадків або шкідливих наслідків для здоров`я.
Частина 4 статті 43, частина 1 статті 46 Конституції України передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Згідно ст. 173 КЗпП України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.
Відповідно до ч. 2ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.
Частиною першою ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України в «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»№ 4 від 31 березня 1995 року роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.
Як видно з акту розслідування причин виникнення у позивача хронічного професійного захворювання від 24 травня 2019 року, причиною професійного захворювання ОСОБА_1 зазначено роботу позивача більше 15 років, в умовах підвищених показників загальної вібрації, запиленості робочої зони (а.с. 9-12).
Отже, роботодавець ПрАТ "Суха Балка" допустив перевищення гранично допустимого рівня концентрації небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища, що є порушенням ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці». Даний факт спростовує заперечення ПрАТ "Суха Балка" у відзиву на апеляційну скаргу про відсутність шкідливих факторів виробничого середовища, як складової виникнення у позивача професійного захворювання.
Виходячи з наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що професійне захворювання позивача, яке завдає фізичного болю та душевних страждань позивачу, виникло з вини відповідача, яким не виконано вимоги законодавства щодо створення на робочому місці працівника умов праці відповідно до нормативно-правових актів, що спростовує доводи апеляційної скарги представника відповідача про відсутність вини підприємства в отриманні позивачем професійних захворювань.
Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання позивача встановлено порушення відповідачем законодавства про охорону праці та перевищення нормативів концентрації шкідливих факторів виробничого середовища на робочому місці позивача.
Стаття 4 Закону України «Про охорону праці» передбачає, що державна політика в галузі охорони праці базується , зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.
Факт заподіяння моральної шкоди позивачу у зв`язку з отриманими професійними захворюваннями встановлений та доведений матеріалами справи. Так, згідно виписних епікризів, позивач час від часу змушений проходити стаціонарний курс лікування та періодичні обстеження, переносить щоденний фізичний біль та моральні страждання, позбавлений нормальних життєвих зв`язків, у зв`язку з тим, що професійне захворювання обмежує його життєву активність постійно наявний біль у суглобах, задишка, кашель, що вимагає від нього додаткових зусиль для організації життя.
Згідно рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 року, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.
Колегія суддів вважає, що визначений судом першої інстанції розмір моральної шкоди, є дещо завищеним, визначений без повного урахування роз`яснень, наведених в п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995р. з подальшими змінами, відповідно до яких, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку, ступеня вини відповідача та інших обставин, у зв`язку із чим доводи представника відповідача ПрТ «Суха Балка», колегія суддів вважає такими, що заслуговують на увагу.
Колегія суддів, беручи до уваги глибину і тривалість моральних страждань позивача, характер отриманого професійного захворювання, тривалість роботи на підприємстві відповідача в умовах впливу шкідливих факторів понад 15 років, відсоток втрати професійної працездатності в розмірі вперше 65%, тяжкість вимушених змін у життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану та можливість такого відновлення, вважає що визначений судом першої інстанції розмір компенсації моральної шкоди слід змінити та зменшити з 124865 грн. до 95000 грн., що відповідно положення п.п.1,3 ч.1 ст.376 ЦПК України є підставою для зміни рішення суду.
Керуючись ст. ст. 367, 369, 374, п. 1,3 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382 ЦПК України, суд,
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» задовольнити частково.
Рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 листопада 2019 року змінити в частині розміру моральної шкоди стягнутої з Приватного акціонерного товариства "Суха Балка" на користь ОСОБА_1 зменшити його з 124865 грн. до 95000 грн., відповідно зменшити розмір стягнутого з Приватного акціонерного товариства "Суха Балка" на користь держави судового збору з 1258,65 грн. до 950 грн.
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повне судове рішення складено 05 березня 2020 року.
Головуючий:
Судді: