П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2020 року
м. Рівне

Справа № 569/5335/18
Провадження № 22-ц/4815/507/20

Головуючий у Рівненському міському суді 
Рівненської області: Ковальов І.М.
Вступну та резолютивну частини ухвали суду 
першої інстанції постановлено: 
о 10 год. 18 хв. 15 січня 2020 року в м. Рівне
Дата складення повного судового рішення: не зазначено 

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий: суддя Хилевич С.В.
судді: Бондаренко Н.В., Гордійчук С.О.
секретар судового засідання: Ковальчук Л.В.

учасники справи: 
позивач: ОСОБА_1 ;
відповідач1: Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради;
відповідач2: ОСОБА_3;
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 ;

представники учасників справи:
позивача - адвокат Твердий Микола Кузьмович;
                                               
за участі: учасники справи та їх представники не з`явилися,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Твердого Миколи Кузьмовича на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 15 січня 2020 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради, ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору,: ОСОБА_2 ; про визнання протиправними та скасування рішень про державну реєстрацію права власності та їх обтяжень,
в с т а н о в и в:
У березні 2018 року в суд звернувся представник ОСОБА_1 - адвокат Твердий М.К. з позовом до Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради (далі - УЗНАП Рівненської міськради), ОСОБА_3 про визнання протиправними та скасування рішень про державну реєстрацію права власності і їх обтяжень. Мотивуючи позовні вимоги, покликався на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 12 грудня 2017 року в справі №569/13470/16-ц, яким встановлено ОСОБА_1 речове право на квартиру       №2 загальною площею 39,9 м 2 , квартиру №3 загальною площею 72,5 м 2 та офісне приміщення загальною площею 23,6 м 2 на першому поверсі будинку по АДРЕСА_1 . Крім того, цим судовим рішенням було визнано за позивачем право здійснити державну реєстрацію права власності на ці квартири та офісне приміщення. Проте коли позивач 14 грудня 2017 року звернувся із відповідними заявами щодо державної реєстрації вказаного нерухомого майна до УЗНАП Рівненської міськради, то відповідач1 йому відмовив, оскільки 12 липня 2017 року на ці об`єкти нерухомості було зареєстроване право власності за ОСОБА_3 .
З наведених спонукань просив визнати протиправними та скасувати рішення про реєстрації права власності ОСОБА_3 на квартири № 2 , 3 , а також нежитлове офісне приміщення 1-3 на першому поверсі житлового будинку по АДРЕСА_1 , а саме: 
рішення про державну реєстрацію права власності та їх обтяжень, індексний номер 36176834 від 17 липня 2017 року, прийняте державним реєстратором УЗНАП Рівненської міськради Ларіоновою А.Ю. щодо державної реєстрації права власності ОСОБА_3 на квартиру №2 загальною площею 39,9 м2 та житловою 18,7 м2; 
рішення про державну реєстрацію права власності та їх обтяжень, індексний номер 36171863 від 17 липня 2017 року, прийняте державним реєстратором УЗНАП Рівненської міськради Басік-Доброчинською Є.П. щодо державної реєстрації права власності ОСОБА_3 на квартиру №3 загальною площею 72,5 м2 та житловою 38,2 м2; 
рішення про державну реєстрацію права власності та їх обтяжень, індексний номер 36154452 від 14 липня 2017 року, прийняте державним реєстратором УЗНАП Рівненської міськради Цукановою О.О. щодо державної реєстрації права власності ОСОБА_3 на офісне приміщення 1-3 загальною площею 23,6 м2; 
Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 16 квітня 2018 року відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання.
Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 26 червня 2019 року призначено в справі підготовче судове засідання. 
Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 01 серпня 2019 року залучено ОСОБА_2 як третю особу на стороні відповідача.
Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 15 січня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 до УЗНАП Рівненської міськради, ОСОБА_3 , третя особа на стороні відповідача: ОСОБА_2 ; про визнання протиправними та скасування рішень про державну реєстрацію права власності та їх обтяжень залишено без розгляду.
Постановляючи судове рішення, суд попередньої інстанції керуючись п.3 ст. 257 ЦПК України, виходив із того, що позивач та його представник в судове засідання повторно не з`явились без поважних причин, хоча про день та час розгляду справи повідомлялись завчасно та належним чином, зокрема представник позивача під розписку, а сам позивач - судовою повісткою за адресою, яка зазначена в позовній заяві, поважності причин своє неявки суду не повідомили. При цьому суд вказав, що подані заяви про перенесення судових засідань спрямовані на навмисне затягування розгляду справи. 
На ухвалу суду представником позивача подано апеляційну скаргу, де покликався на її незаконність та необґрунтованість, які полягали у невідповідності висновків, викладених у судовому рішенні першої інстанції, обставинам справи та порушенні норм процесуального права. 
На її обґрунтування зазначав, що матеріали справи містять докази, які підтверджують факт порушення відповідачами права ОСОБА_1 . Крім того, позивач повідомляв про неможливість явки в судове засідання, в т.ч. 12 листопада 2019 року у зв`язку із участю представника у кримінальній справі, а 15 січня 2020 року через суб`єктивну необхідність визначитись із юрисдикцією спору, адже змінилась судова практика Верховного Суду. Тому в позивача не було підстав зловживати процесуальними правами, він зацікавлений у вирішенні спору, але не з поспіхом. На переконання його представника, зловживання процесуальними правами не є передбаченою процесуальним законодавством підставою залишення позову без розгляду. Так, позивач двічі не з`явився до суду, проте в обох випадках із посиланням на докази повідомляв про причини неявки, які безумовно є поважними. На думку заявника, суд міг провести судове засідання без участі позивача на підставі матеріалів, що містяться в справі. 
З викладених міркувань просив оскаржуване судове рішення скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Відзиву на апеляційну скаргу іншими учасниками справи не подано.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку про задоволення апеляційної скарги. 
Статтею 196 ЦПК України передбачено, що для виконання завдання підготовчого провадження в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання.
Дата і час підготовчого засідання призначаються суддею з урахуванням обставин справи і необхідності вчинення відповідних процесуальних дій.
Положеннями ст. 189 ЦПК України визначено, що завданнями підготовчого провадження є: остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; з`ясування заперечень проти позовних вимог; визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; вирішення відводів; визначення порядку розгляду справи; вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.
Підготовче провадження починається відкриттям провадження у справі і закінчується закриттям підготовчого засідання.
Підготовче засідання проводиться судом з повідомленням учасників справи (ч. 1 ст. 197 ЦПК України).
Відповідно до ч.1 ст. 200 ЦПК України у підготовчому засіданні суд постановляє ухвалу (ухвали) про процесуальні дії, що необхідно вчинити до закінчення підготовчого провадження та початку судового розгляду справи по суті.
Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 211 ЦПК України розгляд справи відбувається в судовому засіданні.
Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.
За змістом п. 3 ч.1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.
Аналіз змісту вказаної правової норми вказує на те, що залишення позовної заяви без розгляду з цієї підстави може мати місце лише в тому випадку, якщо позивач, який був належним чином повідомлений про час слухання справи, повторно не з`явився саме в судове засідання, а не в підготовче засідання.
Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду, викладеною у постанові від 21 жовтня 2019 року у справі № 759/15271/17 (№ 61-14373св19).
При цьому матеріалами справи встановлено, що призначене на 01 жовтня 2019 року підготовче судове засідання відкладено у зв`язку із клопотаннями представника позивача та УЗНАП Рівненської міськради (а.с. 30, 35).
Так, в судове засідання на 12 листопада 2019 року ні позивач, ні його представник до суду попередньої інстанції не з`явились. 
Між тим, у поданій 15 січня 2020 року адвокат Твердий М.К. просив відкласти призначене на цей день підготовче судове засідання. Необхідність в перерві він мотивував змінами судової практики, згідно з якими відповідачем у справі має бути не лише державний реєстратор, а й власник нерухомого майна, державна реєстрація права якого оспорюється, що вимагає залучення останнього до участі в справі (а.с. 45).
Проте судом першої інстанції безпідставно не взято до уваги клопотання представника позивача та знехтувано поважність наведених у них причин неявки в судове засідання, чим позбавлено позивача права на захист прав, свобод та інтересів і розгляд справи.
Колегія суддів вважає, що причини неявки позивача поважні, адже є об`єктивно непереборними, не залежать від його волевиявлення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами.
Відповідно до ч.5 ст. 4 ЦПК України жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку.
Суд повинен забезпечити особі реальний, а не формальний доступ до правосуддя, що гарантовано ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованою законом України N 475/97-ВР від 17.07.97 р., в контексті забезпечення права особи на ефективний засіб юридичного захисту передбаченого ст.13 вказаної Конвенції, яка підлягає застосуванню судами відповідно до приписів ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року N 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" та передбаченого ст. 8 Конституції України принципу верховенства права.
Як убачається, суд попередньої інстанції при вирішенні процесуального питання уваги на наведені обставини не звернув, що призвело до постановлення ухвали, яка не може залишатися чинною.
Підставою для задоволення апеляційної скарги відповідно до ст. 379 ЦПК України є невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи та порушення ним норм процесуального права, що призвело до постановлення помилкової ухвали.
Керуючись ст.ст. 374, 379, 383, 384, 389-391, ЦПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Твердого Миколи Кузьмовича задовольнити.
Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 15 січня 2020 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:                                                                 С.В.Хилевич 

Судді:                                                                 Н.В.Бондаренко

С.О. Гордійчук