УХВАЛА
6 квітня 2020 року
м. Київ
справа № 233/600/19
провадження №51-1676ск20
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                      ОСОБА_1 ,
суддів                                 ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
вивчивши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 5 вересня                         2019 року та ухвалу Донецького апеляційного суду від 4 березня 2020 року,
встановив:
Касаційна скарга подана без додержання вимог ст. 427 КПК.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК, у касаційній скарзі вказується обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення. 
Так, відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК); невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого                 (ст. 414 КПК). 
Однак, касаційна скарга засудженого ОСОБА_4 не містить жодного обґрунтування вимоги зміни або скасування судових рішень, з огляду на положення  статей 412-414 КПК, які відповідно до ч. 1 ст. 438 цього Кодексу                           є підставами для зміни або скасування судових рішень.
Також касаційна скарга має містити вимоги особи, яка її подала із зазначенням того, яке рішення має прийняти суд касаційної інстанції.
Такі вимоги мають узгоджуватися з положеннями ч. 1 ст. 436 КПК, згідно з якими суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу – без задоволення; 2) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; 3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; 4) змінити судове рішення.
Однак, касаційна скарга ОСОБА_4 у частині її вимог не узгоджується                       з положеннями вказаної правової норми щодо повноважень суду касаційної інстанції та рішень, які він має прийняти за наслідками перегляду справи. 
Окрім цього, всупереч ч. 5 ст. 427 КПК до касаційної скарги не надано копій оспорюваних рішень, що перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Суд також роз`яснює, що відповідно до ч. 2 ст. 8 Кримінально-виконавчого кодексу України засуджений має право звернутися через адміністрацію виконавчої установи до відповідного Центру з надання безоплатної правової допомоги для отримання кваліфікованої правової допомоги адвоката при виготовленні тексту касаційної скарги.  
Відповідно до ч. 1 ст. 429 КПК, суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог ст. 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху і надає особі, яка подала скаргу, необхідний строк для усунення недоліків.
На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 429, ст. 441 КПК, Верховний Суд,
постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 5 вересня 2019 року та ухвалу Донецького апеляційного суду від 4 березня 2020 року залишити без руху  і надати йому строк для усунення недоліків упродовж п`ятнадцяти днів із  дня отримання копії даної ухвали.
Роз`яснити останньому, що у разі неусунення недоліків в установлений строк скарга буде повернута.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1                          ОСОБА_2                         ОСОБА_3