ПОСТАНОВА
Іменем України

13 травня 2020 року 
м. Київ
справа №522/3780/17
адміністративне провадження №К/9901/22521/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Рибачука А.І.,
суддів: Бучик А.Ю.,  Тацій Л.В., 
розглянувши у порядку попереднього розгляду за наявними матеріалами справи в суді касаційної інстанції адміністративну справу № 522/3780/17
за позовом ОСОБА_1 до заступника начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі – ГУ ПФУ, ПФУ відповідно) ОСОБА_2 , заступника директора – начальника управління контролю та розгляду звернень громадян департаменту пенсійного забезпечення ПФУ Охріменко Олени Валентинівни про зобов`язання виконати постанову суду та здійснити перерахунок пенсії, визнання дій протиправними щодо відмови в задоволенні скарги, зобов`язання порушити дисциплінарну справу, провадження у якій відкрито
за касаційною скаргою ОСОБА_1 
на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 19.10.2017, ухвалену у складі колегії суддів: головуючого судді Турецької І.О., суддів Стас Л.В., Косцової І.П., – 
ВСТАНОВИВ:
І. РУХ СПРАВИ
1. 23.02.2017  ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:
визнати протиправними дії заступника начальника ГУ ПФУ Яворської Т.П. щодо невиконання постанови Приморського районного суду міста Одеси від 18.09.2015 у справі №522/9447/15-а;
визнати протиправними дії заступника директора-начальника управління контролю та розгляду звернень громадян департаменту пенсійного забезпечення ПФУ ОСОБА_3 щодо відмови йому листом від 15.02.2017 за №573/Ж-11 у задоволенні скарги на дії заступника начальника ГУ ПФУ Яворської Т.П. щодо виконання постанови Приморського районного суду міста Одеси від 18.09.2015 у справі №522/9447/15-а;
зобов`язати заступника начальника ГУ ПФУ ОСОБА_2 усунути порушення частини третьої статті  43 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб» (далі – Закон № 2262-ХІІ) та вимог пункту 5 Порядку проведення перерахунку пенсій призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 № 45 (далі – Порядок № 45), – на виконання постанови Приморського районного суду міста Одеси від 18.08.2015 у справі №522/9447/15-а здійснити перерахунок його пенсії із врахуванням всіх визначених наданою Одеським обласним військовим комісаріатом довідкою видів грошового забезпечення, а саме: посадового окладу - 1250,00 грн, окладу за військове звання – 130,00 грн, відсоткової надбавки за вислугу років (35%) – 483,00 грн, надбавки за виконання особливо важливих завдань (50%) – 931,50 грн, надбавки за таємність (15%) – 187,50 грн, премії (10%) – 125,00 грн;
зобов`язати заступника директора-начальника управління контролю та розгляду звернень громадян департаменту пенсійного забезпечення ПФУ ОСОБА_3 порушити дисциплінарну справу стосовно заступника начальника ГУ ПФУ              ОСОБА_2 та притягнути її до встановленої законом дисциплінарної відповідальності за порушення частини третьої статті 43 Закону № 2262-ХІІ та пункту 5 Порядку № 45 при здійсненні перерахунку його пенсії на виконання постанови Приморського районного суду міста Одеси від 18.08.2015 у справі №522/9447/15-а.
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив про протиправність дій заступника начальника ГУ ПФУ ОСОБА_2 щодо виконання рішення суду про перерахунок його пенсії, оскільки при його здійсненні не були враховані зазначені в довідці Одеського обласного військового комісаріату складові грошового забезпечення. До того ж позивач зазначив, що заступник директора-начальник управління контролю та розгляду звернень громадян департаменту пенсійного забезпечення ПФУ ОСОБА_3 неналежним чином розглянула його скаргу на протиправні дії заступника начальника ГУ ПФУ ОСОБА_2 та не прийняла з цього приводу відповідне рішення про порушення дисциплінарної справи. 
2. Приморський районний суд міста Одеси постановою від 16.05.2017 задовольнив позовні вимоги.
3. Одеський апеляційний адміністративний суд постановою від 19.10.2017 скасував рішення суду першої інстанції, ухвалив нове – про відмову у задоволенні позовних вимог.
4. 14.11.2017 ОСОБА_1 звернувся до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 19.10.2017, а постанову Приморського районного суду міста Одеси від 16.05.2017 – залишити в силі.
5. Вищий адміністративний суд України  ухвалою від 22.11.2017 відкрив касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою та витребував матеріали справи із суду першої інстанції.
6. 15.12.2017 розпочав роботу Верховний Суд і набрав чинності Закон України від 03.10.2017 «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким Кодекс адміністративного судочинства України (далі – КАС України) викладено в новій редакції.
7. Пунктом 4 частини першої розділу VII Перехідних положень КАС України передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
8. Провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 КАС України).
9. 29.12.2017 від заступника директора-начальника управління контролю та розгляду звернень громадян департаменту пенсійного забезпечення ПФУ ОСОБА_3 до суду касаційної інстанції надійшли заперечення на касаційну скаргу позивача, в яких відповідач просить залишити останню без задоволення, а оскаржуване        ОСОБА_1 судове рішення – без змін. 
10. Розпорядженням заступника керівника апарату Верховного Суду – керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду від 10.06.2019 №672/0/78-19 призначено повторний автоматизований розподіл цієї судової справи між суддями, у зв`язку з обранням до Великої Палати Верховного Суду судді Анцупової Т.О. (рішення зборів суддів Верховного Суду в Касаційному адміністративному суді від              20.05.2019 №13), що унеможливлює її участь у розгляді даної справи.
11. Протоколом розподілу справи від 10.06.2019 визначено склад колегії суддів для розгляду даної справи: Рибачук А.І.– головуючий суддя, судді: Бучик А.Ю., Тацій Л.В.
12. Ухвалою судді Верховного Суду від 11.06.2019 прийнято зазначену справу до провадження.
ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
13. Суди встановили, що ОСОБА_1 є пенсіонером Міністерства оборони України та знаходиться на пенсійному обліку в ГУ ПФУ.
Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 18.08.2015 у справі №522/9447/15-а, яка набрала законної сили, частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до ГУ ПФУ: 
визнано протиправною відмову ГУ ПФУ у проведенні перерахунку пенсії           ОСОБА_1 з урахуванням збільшення розміру посадового окладу відповідної категорії військовослужбовців на підставі наказу Міністра оборони України від 27.11.2013 № 814 «Про затвердження схем розмірів посадових окладів військовослужбовців військових навчальних закладів (військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів України) і наукових установ Збройних Сил України» (далі – наказ № 814);
зобов`язано ГУ ПФУ  провести перерахунок та сплатити пенсію ОСОБА_1 відповідно до розміру посадового окладу відповідної категорії військовослужбовців, затвердженого наказом № 814, починаючи з 07.11.2014 та зобов`язано виплатити недоплачену частину пенсії за весь період, з урахуванням здійснених раніше виплат;
у задоволенні інших позовних вимог – відмовлено.
Також судами встановлено, що згідно із довідкою Одеського обласного військового комісаріату від 09.11.2015 грошове забезпечення позивача складається з посадового окладу у розмірі 1250,00 грн, окладу за військове звання – 130,00 грн, відсоткової надбавки за вислугу років (40%) – 483,00 грн, надбавки за виконання ОВЗ (50%) – 931,50 грн, надбавки за таємність (10%) – 187,50 грн, премії (10%) – 125,00 грн і дорівнює 3107,00 грн.
З наданого ГУ ПФУ розрахунку пенсії за вислугу років видно, що пенсія перерахована позивачу із сум грошового забезпечення:
посадовий оклад – 1250,00 грн;
оклад за військове звання – 0,00 грн;
премія – 0,00 грн;
Всього – 1250,00 грн.
Основний розмір пенсії (65% грошового забезпечення) – 812,5 грн, з урахуванням мінімального розміру пенсії – 949,00 грн;
Доплата до попереднього розміру пенсії – 1293,39 грн;
Підсумок пенсії з надбавками – 3126,68 грн.
У квітні 2016 року позивач звернувся до ГУ ПФУ із заявою в якій просив повідомити коли буде виконано вказану вище постанову Приморського районного суду м. Одеси від 18.08.2015 та проведено перерахунок його пенсії з урахуванням посадового окладу відповідної категорії військовослужбовців, встановленого наказом №814 та сплачено суму недоотриманого пенсійного забезпечення.
Листом від 13.05.2016 № 581/Ж-11, за підписом заступника начальника ГУ ПФУ ОСОБА_2 , позивача було повідомлено про проведення йому в листопаді 2015 року перерахунку пенсії з урахуванням посадового окладу в розмірі 1250, 00 грн та без врахування інших складових грошового забезпечення.
Здійснення перерахунку в такий спосіб було пояснено тим, що постановою суду було передбачено здійснити перерахунок пенсії лише з урахуванням підвищення посадового окладу відповідної категорії військовослужбовців до 1250, 00 грн на підставі наказу №814.
Крім того, зазначеним листом відповідач повідомила позивача про те, що оскільки унаслідок проведення перерахунку, зменшився розмір його пенсії, виплати будуть проводитися у раніше встановленому розмірі.
Позивач, не погодившись з таким рішенням, у січні 2017 року подав до ГУ ПФУ скаргу на протиправні дії заступника начальника ГУ ПФУ Яворської Т.П., зазначивши про невиконання постанови суду та порушення пенсійного законодавства.
Листом від 15.02.2017 №573/Ж-11 заступника директора-начальник управління контролю та розгляду звернень громадян департаменту пенсійного забезпечення ПФУ ОСОБА_3 відмовила позивачу у задоволенні скарги, вважаючи, що заступник начальника ГУ ПФУ Яворської Т.П діяла правомірно та відповідно до рішення суду.
Не погодившись з такими діями відповідачів ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.
ІІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ  
14. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що посадові особи ГУ ПФУ, при проведенні перерахунку пенсії позивача, на виконання постанови Приморського районного суду міста Одеси від 18.08.2015 та на підставі довідки Одеського обласного військового комісаріату, діяли не у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, зокрема, з порушенням статті 43 Закону                  № 2262-ХІІ та пунктів 3, 5 Порядку №45.
15. Суд апеляційної інстанції, скасовуючи постанову суду першої інстанції та відмовляючи в позові, виходив із того, що суб`єкт владних повноважень не може бути зобов`язаний виконувати судове рішення шляхом ухвалення судом іншого рішення.
Також суд апеляційної інстанції вказав на те, що питання порушення дисциплінарної справи щодо заступника начальника ГУ ПФУ Яворської Т.П. належить до компетенції Голови Правління ПФУ, а також те, що  для державного органу відповідним законодавством про державну службу визначені підстави та порядок для порушення дисциплінарного провадження.
IV ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ
16. Касаційна скарга мотивована, зокрема тим, в даному випадку заступник начальника ГУ ПФУ Яворська Т.П. як посадова особа державного органу не здійснила контролю за дотриманням законодавства при виконанні ГУ ПФУ судового рішення. Також ОСОБА_1 вказує на те, що суд апеляційної інстанції помилково застосував положення статті 267 КАС України, оскільки позов у цій справі заявлений до інших відповідачів та з інших підстав.
17. У запереченнях на касаційну скаргу заступник директора-начальник управління контролю та розгляду звернень громадян департаменту пенсійного забезпечення ПФУ ОСОБА_3 вказала на те, що вимоги позивача до конкретних посадових  осіб пенсійного органу є безпідставними.
V. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ
18. Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також виходячи із меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 341 КАС України [в редакції до набрання чинності змінами, внесеними Законом України від 15.01.2020 № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справі»; (далі – Закон № 460-IX)], колегія суддів виходить із такого.
19. Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
20. Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
21. Для повного виконання судового рішення, задля забезпечення прав осіб на ефективний судовий захист, в адміністративному судочинстві було запроваджено інститут судового контролю за виконанням судового рішення, який на час виникнення спірних відносин був врегульований положеннями статті 267 КАС України (тут і надалі в редакції, яка діяла до 15.12.2017).
22. Так, згідно із частиною дев`ятою статті 267 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено постанову суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень – відповідачем на виконання такої постанови суду або порушення прав позивача, підтверджених такою постановою суду.
Таку заяву може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідною постановою суду.
23. Наведене свідчить про те, що зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.
24. Крім того, Верховний  Суд зазначає, що наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.
25. Таким чином, у разі невиконання судового рішення чи неналежного його виконання, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження та                  КАС України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.
26. Зміст заявлених позовних вимог у цій справі зводиться до незгоди позивача із діями територіального пенсійного органу Пенсійного фонду України щодо перерахунку його пенсії на виконання судового рішення у справі № 522/9447/15-а
27. Зміна (перефразування) позовних вимог та зазначення в якості відповідача посадової особи ГУ ПФУ та другого відповідача – посадової особи ПФУ не свідчить про зміну предмета оскарження. Такий залишився незмінним - це дії (бездіяльність) територіального органу ПФУ щодо перерахунку пенсії позивачу у зв`язку із зміною однієї з складової грошового забезпечення – підвищенням посадових окладів військовослужбовцям із числа керівного та наукового складу військових навчальних закладів (військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів України) і наукових установ Збройних Сил України на підставі наказу № 814.
28. Заявлений у даній справі позов фактично спонукає суд адміністративної юрисдикції вдатися до перевірки належності виконання рішення суду, що набрало законної сили, і у випадку встановлення неналежності його виконання повторно зобов`язати відповідача вчинити тотожні дії.
29. З наведеного вбачається, що обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичний конфлікт та не відповідає об`єкту порушеного права, тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним, при розгляді позовної вимоги позивача щодо виконання окремого судового рішення у іншій справі, суд не має права зобов`язувати виконувати рішення суду шляхом ухвалення нового судового рішення, оскільки порушуються процесуальні норми КАС України, зокрема, що виконавче провадження являє собою завершальну стадію судового провадження.
30. Отже, у спірних правовідносинах наявні обставини, з якими стаття 267 КАС України пов`язує наявність підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення. 
31. За вказаних обставин, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного судового рішення порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він повинен був звертатися до суду в порядку статті 267 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), а не пред`являти новий адміністративний позов.
32. У зв`язку з цим, вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються.
33. За таких обставин, на думку колегії суддів, суд апеляційної інстанції  у справі, яка розглядається, обґрунтовано відмовив у задоволенні позову, оскільки вказані обставини підлягають перевірці в межах вирішення процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судових рішень в адміністративних справах в порядку судового контролю.
34. Враховуючи наведене, Верховний Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального права при ухваленні оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції і погоджується з його висновками.
35. Відповідно до статті 350 КАС України (в редакції до набрання чинності змінами, внесеними Законом № 460-IX) суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій. 
Керуючись статтями 343, 349, 350, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –  
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1  залишити без задоволення. 
Постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 19.10.2017 у справі №522/3780/17 – залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................
А.І. Рибачук
А.Ю. Бучик 
 Л.В. Тацій ,
Судді Верховного Суду