Постанова
Іменем України
 
25 березня 2020 року
м. Київ
 
справа № 2-1196/10
провадження № 61-11964св19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: головуючого - Сімоненко В. М.,
суддів: Калараша А. А. (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю., Петрова Є. В., Штелик С. П.,
 
учасники справи:
заявник - ОСОБА_1 ,
заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», Новозаводський відділ державної виконавчої служби м. Чернігів Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект»,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Новозаводського районного суду 
м. Чернігова від 14 березня 2019 року у складі судді Овсієнко Ю. К. та постанову Чернігівського апеляційного суду від 30 травня 2019 року у складі колегії суддів: Кузюри Л. В., Вінгаль В. М., Губар В. С.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
 
У січні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про заміну сторони (стягувача) у виконавчому листі, виданому на виконання рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова у справі № 2-1196/10 за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк») до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, визнавши його стягувачем.
 
Заява мотивована тим, що він згідно договору дарування від 18 листопада 2011 року набув у власність квартиру 
АДРЕСА_1 . Вказував про те, що після реконструкції цієї квартири, він звернувся до Реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції, де дізнався про наявність обтяження щодо цієї квартири, а саме про іпотеку, за якою розмір забезпеченого зобов`язання становив більше 900 000,00 грн (боржник ОСОБА_2 , а іпотекодержатель ТОВ «Кей-Колект»). Вказував, що ОСОБА_2 отримав у ПАТ «УкрСиббанк» споживчий кредит у розмірі 993 000,00 грн зі строком повернення не пізніше 03 серпня 2038 року. Однак у зв`язку з неналежним виконанням 
ОСОБА_2 зобов`язань за кредитним договором, заочним рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 31 травня 2010 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 30 вересня 2010 року, задоволено позов ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Банку заборгованість за кредитним договором в розмірі 1 130 282,60 грн. 28 жовтня 2010 року на підставі вказаного рішення було видано виконавчий лист. Також вказував, що ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 03 грудня 2012 року було змінено стягувача ПАТ «УкрСиббанк» у виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа 
№ 2-1196/10, виданого Новозаводським районним судом м. Чернігова 28 липня 
2010 року, правонаступником ТОВ «Кей-Колект». Також посилався на те, що оскільки до нього, як нового власника нерухомого майна перейшли всі права та обов`язки іпотекодавця, він уклав з ТОВ «Кей-Колект» договір від 26 травня 2017 року 
№ 11380106000/732563, згідно якого ОСОБА_1 передав товариству грошові кошти у розмірі 920 006,47 грн, а останній після їх отримання припиняє іпотечні правовідносини між кредитором та майновим поручителем щодо квартири АДРЕСА_1 . Вказував, що оскільки він виконав обов`язки боржника за виконавчим листом, виданим на виконання заочного рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 31 травня 2010 року у справі № 2-1196/10, та сплатив кредитору кошти в розмірі 920 006,59 грн, то суду необхідно здійснити заміну сторони у виконавчому листі з ТОВ «Кей-Колект» на нього.
 
У зв`язку з викладеним та уточненими вимогами заявник просив замінити сторону (стягувача) у виконавчому листі, виданого на виконання заочного рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 31 травня 2010 року у справі 
№ 2-1196/10 за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, визнавши його стягувачем.
 
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій 
 
Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 14 березня 2019 року, залишеною без змін постановою Чернігівського апеляційного суду від 30 травня 
2019 року, заяву ОСОБА_1 задоволено.
Замінено сторону (стягувача) у виконавчому листі, виданому на виконання рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова у справі № 2-1196/10 за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Визнано ОСОБА_1 стягувачем за даним виконавчим листом.
 
Судові рішення мотивовані тим, що ухвалою Новозаводського районного суду 
м. Чернігова від 03 грудня 2012 року було замінено стягувача ПАТ «УкрСиббанк» у виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа № 2-1196/10, правонаступником ТОВ «Кей-Колект», тому зважаючи на те, що між ТОВ «Кей-Колект» та ОСОБА_1 укладено договір від 26 травня 2017 року 
№ 11380106000/732563 про сплату майновим поручителем за боржника коштів в розмірі 920 006,47 грн, які останній сплатив, то наявні всі правові підстави для заміни сторони стягувача за виконавчим листом відповідно до статті 442 ЦПК України.
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
 
У червні 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_2 на ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 14 березня 2019 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 30 травня 2019 року.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги 
 
У касаційній скарзі  ОСОБА_2 ,посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржувані судові рішення та прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про заміну сторони (стягувача) у виконавчому листі.
 
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
 
Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржувані судові рішення є незаконними та необґрунтованими, оскільки судами не було належним чином встановлено всіх обставин справи, які мають значення для правильного вирішення спірних правовідносин. Зокрема вказує на те, що ТОВ «Кей-Колект» ніколи не було стороною виконавчого провадження, оскільки виконавчий лист так і не був поданий на виконання, а сама по собі наявність ухвали Новозаводського районного суду м. Чернігова від 03 грудня 2012 року, якою замінили сторону виконавчого провадження з ПАТ «УкрСиббанк» на ТОВ «Кей-Колект», не свідчить про те, що таку сторону було замінено у виконавчому провадженні. Також зазначає про те, що навіть якщо ТОВ «Кей-Колект» і є стороною виконавчого провадження, то воно фактично не може вибути з нього на підставі вказаного заявником договору від 27 травня 2017 року 
№ 11380106000/732563, оскільки за цим договором ОСОБА_1 було перераховано товариству 920 006,59 грн, а сума заборгованості за виконавчим листом становить 1 130 282, 60 грн, тому сплата більшої частини заборгованості за виконавчим листом не вказує на те, що заявником було сплачено всю заборгованість за таким виконавчим листом. Наголошує на тому, що відповідно до правової позиції Верховного Суду викладеної в постановах від 27 лютого 2018 року у справі 
№ 910/14109/17 та від 12 червня 2018 року № 910/21034/17 часткове виконання поручителем зобов`язань за кредитним договором не породжує переходу до нього прав та обов`язків кредитора за цим договором, тому заява ОСОБА_1 про заміну сторони у виконавчому листі не може бути задоволена за умови частково виконання останнім обов`язку боржника. Звертає увагу на те, що з договору про передачу коштів від 26 травня 2017 року № 11380106000/732563 вбачається, що ОСОБА_1 врегульовував власні зобов`язання по обтяженню майна, а не виконував його обов`язки щодо повернення кредитних коштів. Також вказує, що поза увагою обох судів залишилась та обставина, що рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 31 травня 2010 року було стягнуто заборгованість в солідарному порядку з нього та ОСОБА_3 , однак думки солідарного боржника судами не було з`ясовано.
 
Доводи інших учасників справи
 
Інші учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду своїх заперечень щодо змісту і вимог касаційної скарги, відзиву на касаційну скаргу до касаційного суду не направили.
 
Рух справи в суді касаційної інстанції
 
Ухвалою Верховного Суду від 31 жовтня 2019 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі і витребувано цивільну справу з Новозаводського районного суду м. Чернігова.
Відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про зупинення виконання ухвали Новозаводського районного суду м. Чернігова від 14 березня 2019 року.
 
У листопаді 2019 року справу № 2-1196/10 передано до Верховного Суду.
 
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 березня 2020 року справу призначено до судового розгляду Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в кількості п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
 
Суди встановили, що рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 
31 травня 2010 року, залишеним без зміни ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 30 вересня 2010 року у справі № 2-1196/10 задоволено позов ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 1 130 282,60 грн.
Вирішено питання щодо судових витрат у справі (а. с. 1-2, 5-6).
 
Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 03 грудня 2012 року замінено стягувача ПАТ «УкрСиббанк» у виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа № 2-1196/10, виданого Новозаводським районним судом 
м. Чернігова 28 липня 2010 року правонаступником ТОВ «Кей-Колект» (а. с. 14).
 
26 травня 2017 року між ТОВ «Кей-Колект» та ОСОБА_1 було укладено договір № 11380106000/732563, згідно з яким сторони дійшли згоди про передачу грошових коштів у розмірі 920 006,47 грн в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 перед ТОВ «Кей-Колект», оскільки ОСОБА_1 є майновим поручителем належного виконання боргових зобов`язань вказаним боржником 
(а. с. 32-33).
 
Згідно заяви генерального директора ТОВ«Кей-Колект» судами було встановлено, що ОСОБА_1 сплатив грошові кошти на загальну суму 920 006,59 грн замість боржника ОСОБА_2 на підставі договору від 26 травня 2017 року 
№ 11380106000/732563. Вказані кошти зараховані стягувачем в якості погашення кредитної заборгованості ОСОБА_2 (а. с. 59-61).
 
Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Пунктом 2 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року 
№ 460-ІХ установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Тому у тексті цієї постанови норми ЦПК України наводяться в редакції, яка була чинною станом на 07 лютого 2020 року.
 
Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
 
Перевіривши доводи касаційної скарги та дослідивши матеріали справи, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
 
Відповідно до частини першої, другої статті 528 ЦК України виконання обов`язку може бути покладено боржником на іншу особу, якщо з умов договору, вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства або суті зобов`язання не випливає обов`язок боржника виконати зобов`язання особисто. У цьому разі кредитор зобов`язаний прийняти виконання, запропоноване за боржника іншою особою. У разі невиконання або неналежного виконання обов`язку боржника іншою особою цей обов`язок боржник повинен виконати сам.
 
За змістом зазначених норм матеріального права зобов`язання боржника за його волею може бути ним покладено на іншу особу та у випадку виконання зобов`язання іншою (третьою) особою до цієї особи переходять права та обов`язки кредитора у зобов`язанні.
 
При цьому підставою для виконання третьою особою зобов`язань за боржника є покладення на цю особу такого зобов`язання боржником як за власною ініціативою, так і за попередньою домовленістю цієї особи з боржником. Таке покладення виконання зобов`язань, відповідно до частини першої статті 528 ЦК України, є обов`язковим для прийняття кредитором як належного виконання зобов`язань.
 
Відповідно до статті 520 ЦК України боржник у зобов`язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом.
 
Статтями 513, 521 ЦК України врегульоване питання форми правочину щодо заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні та передбачено, що такий правочин має бути вчинений у формі основного зобов`язального правочину.
 
Разом з тим, заявник звертаючись до суду першої інстанції з заявою про заміну сторони виконавчого провадження посилався на договір від 26 травня 2017 року 
№ 11380106000/732563, укладений між ним та ТОВ «Кей-Колект», та вказував про те, що на підставі цього договору між сторонами було досягнуто домовленості щодо відступлення вимоги (цесія) до боржника ОСОБА_2 .
 
Однак такі висновки заявника є необґрунтованими, оскільки вони не відповідають дійсності та спростовується змістом самого договору від 26 травня 
2017 року № 11380106000/732563, на який останній посилається.
 
Зокрема, у пункті 2.1 вказаного договору від 26 травня 2017 року 
№ 11380106000/732563 вказано, що з дати отримання Кредитором (ТОВ «Кей-Колект») грошових коштів визначених у пункті 1.1 даного договору, кредитор зобов`язується виконати усі взяті на себе зобов`язання, які висвітлені у Гарантійному листі «Кей-Колект» до ОСОБА_1 від 26 травня 2017 року.
 
У пункті 2.2 вказаного договору зазначено, що з дати отримання Кредитором грошових коштів, визначених пунктом 1.1 цього договору, в повному обсязі, іпотечні правовідносини між кредитором та майновим поручителем ( ОСОБА_1 ) вважаються припиненими щодо квартири 
АДРЕСА_1 .
 
Отже зі змісту укладеного між сторонами договору судами обох інстанцій було встановлено, що ОСОБА_1 став майновим поручителем за кредитними зобов`язаннями, які виникли між Банком та ОСОБА_2 , оскільки придбав у власність квартиру, що перебувала в іпотеці Банку, а не у зв`язку з тим, що між ним та боржником було досягнуто домовленості щодо виконання заявником обов`язків боржника за кредитним договором.
 
Також з цього договору вбачається, що Кредитор, тобто ТОВ «Кей-Колект» після сплати ОСОБА_1 грошових коштів визначених пунктом 1.1 вказаного договору, в повному обсязі, припиняє іпотечні правовідносини між собою та майновим поручителем щодо квартири АДРЕСА_1 , яка перебувала в нього в іпотеці.
 
Отже суди обох інстанцій задовольняючи заяву про заміну сторони виконавчого провадження дійшли неправильного висновку стосовно того, що між ТОВ «Кей-Колект» та заявником ОСОБА_1 було укладено договір щодо відступлення права вимоги кредитора до боржників, оскільки ОСОБА_1 сплатив Кредиторові за договором від 26 травня 2017 року № 11380106000/732563 кошти в розмірі 920 006,59 грн, а за виконавчим листом № 2-1196/10 з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було стягнуто кредитну заборгованість в розмірі 1 130 282,60 грн, тому часткове виконання майновим поручителем зобов`язань за кредитними зобов`язаннями не може породжувати переходу до нього прав кредитора за цим договором.
 
Тобто ОСОБА_1 , який придбав у власність квартиру, що перебувала в іпотеці Банку автоматично став майновим поручителем ОСОБА_2 за зобов`язанням, яке виникло у нього на підставі іпотечного договору, оскільки він набув у власність предмет іпотеки саме в період дії обтяження.
 
За приписами частини третьої статті 42 Закону України «Про іпотеку» майновий поручитель, який виконав основне зобов`язання повністю або в частині, має право вимагати від боржника відшкодування сплаченої майновим поручителем суми.
 
Отже, якщо майновий поручитель добровільно виконав повністю або частково забезпечене основне зобов`язання і при цьому не відбулося звернення стягнення на предмет іпотеки, то майновий поручитель вправі вимагати у боржника стягнення раніше сплаченої суми; це право виникає в нього в силу вимог статті 42 Закону України «Про іпотеку», і його правова природа є регресною.
 
Разом з тим суди обох інстанцій на вказані норми законодавства та обставини справи належної уваги не звернули та дійшли неправильного висновку стосовно того, що між ТОВ «Кей-Колект» та ОСОБА_1 було укладено договір відступлення права вимоги до боржників за виконавчим листом № 2-1196/10.
 
Доводи касаційної скарги ОСОБА_2 , що суди дійшли неправильного висновку, що між заявником та кредитором у справі було укладено договір відступлення права вимоги є обґрунтованими та заслуговують на увагу з огляду на таке.
 
Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
 
Тобто у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.
 
Виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», з урахуванням положень статті 442 ЦПК України, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.
 
Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, внаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.
 
Разом з тим суди обох інстанцій дійшли неправильного висновку щодо заміни сторони виконавчого провадження, оскільки в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази стосовно того, що між ТОВ «Кей-Колект» та ОСОБА_1 було укладеного договір щодо відступлення товариством права вимоги до боржників, а саме ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за виконавчим листом від 28 жовтня 2010 року № 2-1196/10, оскільки не звернули уваги на умови договору, укладеного між ТОВ «Кей-Колект» та ОСОБА_1 .
 
Таким чином, суди першої та апеляційної інстанцій, вирішуючи спірні правовідносини на вказані норми законодавства та обставин справи уваги не звернули та дійшли помилкового висновку, що у вказаних правовідносинах можливо здійснити заміну сторони у виконавчому листі, оскільки в цьому конкретному випадку не відбулося правонаступництва в матеріальному сенсі, тому у задоволенні заяви 
ОСОБА_1 необхідно відмовити та роз`яснити, що останній має право вимоги до боржника  ОСОБА_2 щодо стягнення з нього раніше сплаченої ним суми боргу в порядку регресу.
 
Оскільки суди першої й апеляційної інстанцій встановили усі обставини, дослідили докази та надали їм правову оцінку, але неправильно застосували норми матеріального права, а ухвалення нового судового рішення не потребує встановлення фактичних обставин справи, рішення судів попередніх інстанцій підлягають скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 .
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Відповідно до частини першої статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
 
Ураховуючи те, що судами першої та апеляційної інстанцій було допущено неправильне застосування норм матеріального права, Верховний Суд вважає за необхідне скасувати оскаржувані судові рішення повністю, оскільки вони прийняті з неправильним застосуванням норм матеріального права.
 
Зважаючи на те, що у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, а допущено неправильне застосування норм матеріального права, оскаржувані судові рішення підлягають скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні заяви.
 
Керуючись статтями 400, 409, 412, 416, 418, 419  ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.
 
Ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 14 березня 2019 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 30 травня 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
 
У задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», Новозаводський відділ державної виконавчої служби м. Чернігів Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, Товариство з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ», про заміну сторони виконавчого провадження відмовити.
 
Постанова суду касаційної інстанціїнабирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий   Судді | В. М. Сімоненко   А. А. Калараш   С. Ю. Мартєв   Є. В. Петров   С. П. Штелик