ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

18 травня 2020 року 	м.Дніпро	справа № 216/4608/18(2-а/216/77/19)	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді  Баранник Н.П. (доповідач),
суддів:  Божко Л.А., Дурасової Ю.В.,     
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу інспектора взводу №2 роти №2 батальйону №1 ППП в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП лейтенанта поліції Кравченко Олени Дмитрівни на рішення Центрально-міського  районного суду м. Кривого Рогу від 27 травня 2019 року у справі № 216/4608/18 (2-а/216/77/19) (суддя Бутенко М.В.) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора взводу №2 роти №2 батальйону №1 ППП в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП лейтенанта поліції Кравченко Олени Дмитрівни, третя особа Департамент патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

           ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправними дії інспектора взводу №2 роти №2 батальйону №1 ППП в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП лейтенанта поліції Кравченко Олени Дмитрівни (далі відповідач) при винесенні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП, скасувати постанову серії ЕАВ №534253 від 13.08.2018р. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП.
          Рішенням Центрально-міського  районного суду м. Кривого Рогу від 27 травня 2019 року адміністративний позов задоволено, скасовано постанову серії ЕАВ №534253 від 13.08.2018р. про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч.1 ст.122 КУпАП  та закрито провадження у справі.
          Відповідачем на рішення суду першої інстанції подано апеляційну скаргу. В скарзі, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, порушення судом норм процесуального права скаржник просить скасувати оскаржене рішення та прийняти нове про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ..
          Позивач подав письмовий відзив на апеляційну скаргу. У відзиві просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу відповідача без задоволення.
          Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

          За фабулою постанови, що оскаржується позивачем, 13 серпня 2018 року о 15 год. 07 хв. в м. Кривий Ріг по вул. Дніпропетровське шосе, 21, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем "Hyundai Accent", реєстраційний номер НОМЕР_1 , наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, не зменшив швидкість та не зупинився, чим створив перешкоду для пішоходів, чим порушив вимоги п. 18.1  Правил дорожнього руху  України, скоївши адміністративне правопорушення, передбачене ч.1  ст. 122 КУпАП України.
          Правомірність та обґрунтованість вказаної постанови є предметом спору, який передано на вирішення суду.
          За наслідками перегляду судового рішення колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для скасування оскарженої постанови та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, виходячи із наступного.
          Позивачем заперечувався факт вчиненого правопорушення.
          Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги та скасовуючи оскаржену постанову, вказав, що притягнення позивача до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, яке передбачено ч.1 ст.122 КУпАП, є безпідставним, оскільки факт вчинення правопорушення не є доведеним належними та допустимими доказами. Крім того, докази, які б відповідали вимогам ст.251 КУпАП та об`єктивно фіксували обставини вчинення правопорушення позивачем, відсутні.
          Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» визначається Правилами дорожнього руху (далі - ПДР), затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.
          Згідно з п.1.9. ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
          Відповідно до п.18.1 ПДР, водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.
          Відповідальність за ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах передбачена ч.1 ст.122 КУпАП.
          Позивачу в провину ставиться те, що він, керуючи транспортним засобом, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, не зменшив швидкість та не зупинився, чим створив перешкоду для пішоходів, чим допустив порушення вимог п. 18.1  Правил дорожнього руху України.
          Відповідно до п.10 Розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 7 листопада 2015 року №1395, поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна відповідати вимогам ст.ст.283, 284 КУпАП, у ній, зокрема: необхідно навести докази, згідно яких зроблено висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення і назвати мотиви відхилення інших доказів, на які посилається правопорушник або наведених ним обставин.
          Згідно з п.1 ст.247 КпАП України, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.
          Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
          Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.
          Статтею 40 Закону України «Про національну поліцію», передбачено застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.
          На підтвердження вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідачем долучено диск із фрагментами відеозаписів з нагрудного відеореєстратора поліцейського.
          Дослідивши відеозапис, колегією суддів встановлено, що факт не надання позивачем переваги в русі пішоходу зафіксовано не було. Пояснень свідків (пішоходів чи інших учасників дорожнього руху) чи будь-яких інших доказів порушення позивачем вимог п.18.1 ПДР України відповідачем не надано.
          Колегія суддів також звертає увагу, що відеозапис, поданий відповідачем на підтвердження факту порушення позивачем правил дорожнього руху, в розумінні приписів ст.ст. 73-76 КАС України, не може вважатися належним доказом, оскільки в оскарженій постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено такий відеозапис, не міститься.
          Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідачем належними та допустимими доказами не підтверджено факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.
          Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
          Згідно з ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених  статтею 78 цього Кодексу.
          В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
          Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо того, що відповідач при вирішенні питання про наявність чи відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, без достатніх підстав виніс постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.
          З огляду на викладене вище, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про необхідність скасування постанови та, як наслідок, закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.
          Доводи апеляційної скарги відповідача не спростовують висновків суду, підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.
          Керуючись ст.311, п.1 ч.1 ст.315, ч.1 ст.316, ст.ст.322, 325 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:
          Апеляційну скаргу інспектора взводу №2 роти №2 батальйону №1 ППП в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП лейтенанта поліції Кравченко Олени Дмитрівни - залишити без задоволення.
          Рішення Центрально-міського районного суду м. Кривого Рогу від 27 травня 2019р у справі №216/4608/18 (2-а/216/77/19) - залишити без змін.

          Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає відповідно до ч.3 ст.272 КАС України.

Головуючий - суддя                                                                      Н.П. Баранник 

                               суддя                                                                      Л.А. Божко 

                               суддя                                                                      Ю. В. Дурасова