Ухвала
іменем України

17 березня 2020 року
м. Київ
справа № 481/617/18
провадження № 51-3344ск19
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі – Суд) у складі:
головуючої                          ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши матеріали провадження за скаргою засудженого ОСОБА_4 на вирок Новобузького районного суду Миколаївської області від 28 березня 2019 року та ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 
06 червня 2019 року щодо нього,
встановив:
Засуджений звернувся із касаційною скаргою, в якій порушує питання про перевірку вказаних судових рішень у касаційному порядку. 
Ухвалою Суду від 10 лютого 2020 року касаційну скаргу засудженого було залишено без руху у зв`язку з невідповідністю вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК) і встановлено строк для усунення недоліків протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії вказаної ухвали. Також засудженому роз`яснено, що в разі невиконання цих вимог у встановлений строк, касаційна скарга повертається особі, яка її подала. 
У межах наданого строку засуджений повторно звернувся до суду касаційної інстанції, однак не усунув недоліків зазначених в ухвалі. 
Заперечуючи законність вироку й ухвали, скаржник має конкретно вказати у чому полягають допущені, на його думку, саме істотні порушення норм права, які відповідно до ст. 438 КПК є  підставами для скасування або зміни оспорюваних рішень, тобто навести правове обґрунтування заявлених вимог. 
Проте, у новій касаційній скарзі наведені законодавчі положення скаржник залишив поза увагою. Зокрема, ним вкотре не наведено обґрунтування незаконності оспорюваного вироку та  необхідності його скасування на підставах, передбачених ч. 1 ст. 438 КПК, з  огляду на положення статей 84, 94, 374, 412–414 КПК цього Кодексу в їх  взаємозв`язку з урахуванням встановлених у вироку фактичних обставин кримінального провадження. Попри те, що оспорюваний вирок переглядався в  апеляційному порядку, в повторній скарзі не викладено обґрунтування допущення апеляційним судом таких порушень норм права, які тягнуть за собою обов`язкове скасування ухвали на згаданих підставах, зважаючи на  положення статей 370, 404, 412, 419 КПК.
Крім того, подана скарга за своїм змістом є суперечливою та не відповідає положенням ст. 436 КПК, оскільки засуджений просить скасувати рішення судів обох інстанцій, проте новий розгляд, на його думку, необхідно призначити у суді апеляційної інстанції. Вказані суперечності позбавляють Суд визначитись з предметом оскарження. 
Недодержання ст. 427 КПК перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження. За таких обставин Суд вважає, що касаційну скаргу слід повернути засудженому на підставі п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК.
Зазначене рішення не позбавляє засудженого права на нове звернення до суду касаційної інстанції зі скаргою, в порядку передбаченому КПК, зважаючи також на  правила ст. 117 цього Кодексу (клопотання має містити обґрунтовані підстави для поновлення пропущеного строку).
Враховуючи наведене та керуючись ч. 3 ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Новобузького районного суду Миколаївської області від 28 березня 2019 року та ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 06 червня 2019 року щодо нього разом з усіма доданими до неї матеріалами повернути особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1                                         ОСОБА_2                            ОСОБА_3