ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2594/20 Справа № 199/9542/18 	  	Суддя у 1-й інстанції - Якименко Л.Г. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2020 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Городничої В.С.,
суддів - Варенко О.П., Лаченкової О.В.,
за участю секретаря - Порубай М.Л., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 20 листопада 2019 року про залишення позовної заяви без розгляду у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна таким, що набуте під час спільного проживання та стягнення грошової компенсації вартості спільного майна подружжя, –
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровьска від 20 листопада 2019 року позовну заяву  ОСОБА_3  до ОСОБА_4  про визнання майна таким, що набуте під час спільного проживання та стягнення грошової компенсації вартості спільного майна подружжя залишено без розгляду, з чим позивач  ОСОБА_3 не погодився та подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
В своїй апеляційній скарзі, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.
ОСОБА_4  своїм правом щодо подання відзиву на апеляційну скаргу  ОСОБА_3  не скористалась.
Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, а ухвалу суду – скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, з наступних підстав.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його не з`явлення не перешкоджає розгляду справи.
Залишаючи позовну заяву  ОСОБА_3 , суд першої інстанції виходив із того, що належним чином повідомлений про день та час розгляду справи позивач повторно не з`явився у судове засідання, а тому суд дійшов висновку, що дану позовну заяву слід залишити без розгляду згідно п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.
Однак, виходячи із аналізу вищенаведених норм процесуального права та матеріалів даної справи, колегія суддів не погоджується із таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, 13.09.2019 року у зв`язку з неявкою в судове засідання позивача, по справі була оголошена перерва до 20.11.2019 р.
20.11.2019 р. суд першої інстанції, залишаючи позовну заяву  ОСОБА_3 без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, дійшов помилкового висновку про належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, з огляду на наступне.
Згідно з правилами ст.128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик.
Відповідно п.1 ч. 2 ст.223 ЦПК України, суд відкладає розгляд справи в разі неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання.
Як вбачається, матеріали справи не містять відомостей про належне повідомлення позивача про судові засідання, призначені на 13.09.2019 року та 20.11.2019 року, що спростовує висновки суду першої інстанції про повторну неявку позивача в судові засідання без зазначення причин такої неявки.
Також, безпідставним є посилання суду першої інстанції на наявність в матеріалах справи довідки про доставку ОСОБА_3 СМС-повідомлення, оскільки дана довідка не може слугувати доказом належного повідомлення позивача, у зв`язку з тим, що довідка про доставку СМС-повідомлення може бути визнана належним повідомленням позивача про розгляд справи у разі наявності заявки про намір отримання судової повістки в електронному вигляді за допомогою смс-повідомлення, відповідно до аб.1 ч.2 Порядку надсилання учасникам судового процесу (кримінального провадження) текстів судових повісток у вигляді SMS повідомлень, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 01 червня 2013 року №73. 
Відповідно до ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, зокрема, є невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення судом першої інстанції помилкової ухвали про залишення позовної заяви  ОСОБА_3 без розгляду, що в розумінні положень ст. 379 ЦПК України є підставою для скасування ухвали Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровьска від 20 листопада 2019 року, як такої, що перешкоджає подальшому провадженню по справі та порушує право позивача на захист своїх інтересів в суді.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 379 ЦПК України, колегія суддів, –

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 – задовольнити.

Ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 20 листопада 2019 року про залишення позовної заяви без розгляду– скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів. 

       Головуючий:                                                                 В.С. Городнича

Судді:                                                                         О.П. Варенко
                                                                        О.В. Лаченкова