Дата документу 26.02.2020 Справа № 335/9382/16-ц

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 
Єдиний унікальний №335/9382/16             Головуючий у 1 інстанції Апаллонова Ю.В.
Провадження № 22-ц/807/650/20 Суддя-доповідач Онищенко Е.А.

ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

 
26 лютого 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого Онищенка Е.А.
суддів: Бєлки В.Ю.,
Кухаря С.В.

за участю секретаря судового засідання Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 28 квітня 2017 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дата Майнінг Груп» до ОСОБА_1 , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Металургійне підприємство «ПМК» про звернення стягнення на предмет іпотеки,-

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2016 року ТОВ «Дата Майнінг Груп» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа: ТОВ «Металургійне підприємство «ПМК», про звернення стягнення на предмет іпотеки.
В обґрунтування позову зазначало, що 31 жовтня 2014 року між ПАТ «НЕОС БАНК», яке є правонаступником усіх прав та обов`язків ПАТ «БАНК КІПРУ» та ТОВ «ДАТА МАЙНІНГ ГРУП» відповідно до чинного законодавства України був укладений Договір факторингу №1 згідно якого право вимоги заборгованості за Кредитним договором №1/10 від 18.02.2010 р. перейшло до ТОВ «ДАТА МАЙНІНГ ГРУП».
Одночасно з метою відступлення прав за іпотечними договорами між ПАТ «НЕОС БАНК» та ТОВ «Дата Майнінг Груп» укладено договір про відступлення прав за іпотечними договорами посвідчений 31 жовтня 2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Немм О.В., у відповідності до умов якого, до ТОВ «Дата Майнінг Груп» перейшли права Іпотекодержателя за договором іпотеки, який забезпечує виконання кредитних зобов`язань за відступленою на підставі договору факторингу №1 від «31» жовтня 2014 року, заборгованістю за кредитним договором № 1/10 від 18.02.2010 року.
На даний час усі права кредитора за Кредитним договором №1/10 від 18.02.2010 р. належать ТОВ «ДАТА МАЙНІНГ ГРУП» відповідно у ПАТ «НЕОС БАНК», у зв`язку із відступленням права вимоги за кредитними договорами,претензій до ТОВ «МП «ПМК» немає, відповідно стягнення коштів має відбуватись на користь нового кредитора ТОВ «ДАТА МАЙНІНГ ГРУП».
18 лютого 2010 року ВАТ «БАНК КІПРУ» (правонаступником якого є ПАТ «НЕОС БАНК», та юридична особа - ТОВ «Металургійне підприємство «ПМК», уклали кредитний договір № 1/10. Відповідно до умов вищевказаного Кредитного Договору, Банк відкриває Позичальнику кредитну лінію у сумі 180 000 гривень, а Боржник зобов`язується повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором.
Відповідно до додаткової угоди №1 від 09 червня 2011 року, до кредитного №1/10 18 лютого 2010 року, сторони узгодились внести до Договору зміни, якими Банк змінив суму кредиту, шляхом відкриття кредитної лінії Позичальнику у сумі 130 000 гривень, строком з 18 лютого 2010 року по 17 лютого 2015 року включно, зі сплатою до 20 червня 2011 року включно 25 % річних, а починаючи з 21 червня 2011 року - 22 % річних по строковій заборгованості.
Банк (кредитор) свої зобов`язання за Кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши Боржнику кредит у сумі 130 000 грн.
В свою чергу, Боржник неналежно виконує взяті на себе зобов`язання, чим грубо порушує істотні умови Кредитного договору в результаті має прострочену заборгованість.
З метою забезпечення належного виконання зобов`язання за Кредитним договором 18.02.2010 року ВАТ «БАНК КІПРУ» та ОСОБА_1 уклали Іпотечний договір № 02/10 надалі за текстом - Іпотечний договір, відповідно до якого останній передав Банку в іпотеку наступне майно, а саме: квартиру загальною площею 44,63 кв.м. житловою площею 28,24 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Предмет іпотеки належить Іпотекодавцю на підставі Договору дарування квартири, що посвідчений Коваленко В.В. приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу, 13 травня 2009 року за реєстровим № 251, що підтверджується Витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно № 25299514, виданим Орендним підприємством Запорізьким міським бюро техничної інвентаризації 12 лютого 2010 року.Сторони оцінили вищезазначений предмет іпотеки 270 780,00 гривень
На виконання умов Кредитного договору та Іпотечного договору Відповідачу та Боржнику було направлено Вимогу, а саме: Повідомлення про усунення порушень та попередження про звернення стягнення на Предмет іпотеки, але на дату подання позовної заяви Вимога не виконана.
Таким чином, зважаючи на невиконання Боржником зобов`язання стосовно умов повернення кредиту, Позивач вправі вимагати стягнення заборгованості по кредиту, за відсотками, за пенею з останнього, за рахунок предмету іпотеки.
Посилаючись на викладені обставини, просило суд з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №1/10 від 18.02.2010 року, яка станом на 13.03.2017 року становить 218728,76 грн. та складається із заборгованості: за кредитом - 104 865,55 грн., по відсотках - 76 631,90 грн. 90 коп., пеня – 37231,31 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на: квартиру загальною площею 44,63 кв.м. житловою площею 28,24 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_1 на підставі Договору дарування квартири, посвідченого Коваленко В.В. приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу, 13 травня за реєстровим №251, що підтверджується Витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно № виданим Орендним підприємством Запорізьким міським бюро технічної інвентаризації 12 лютого 2010 року шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України «Про виконавче провадження», за початковою ціною реалізації предмету іпотеки в сумі 377 811,00 грн. та стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Дата Майнінг Груп» витрати по сплаті судового збору.
Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 28 квітня 2017 року позов задоволено частково.
В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №1/10 від 18.02.2010 року, яка станом на 13.03.2017 року становить 199885,00 грн. та складається із заборгованості: за кредитом - 104 865,55 грн., по відсотках - 76 631,90 грн. 90 коп., пеня – 18387,55 грн. звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме на: квартиру загальною площею 44,63 кв.м. житловою площею 28,24 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 на підставі Договору дарування квартири, посвідченого Коваленко В.В. приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу, 13 травня за реєстровим №251, що підтверджується Витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно № виданим Орендним підприємством Запорізьким міським бюро технічної інвентаризації 12 лютого 2010 року шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України «Про виконавче провадження», за початковою ціною реалізації предмету іпотеки не нижче 377 811,00 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Дата Майнинг Груп» суму судового збору в розмірі – 2998,11 грн. 
Зобов`язано Управління Державної казначейської служби України у м. Запоріжжі Запорізької області повернути ТОВ «Дата Майнінг Груп» надлишково сплачену суму судового збору за подачу позовної заяви у розмірі 1152,32 грн. 
В решті частині вимог відмовлено.
Рішення суду першої інстанції обґрунтоване тим, що у зв`язку з неналежним виконанням позичальником своїх зобов`язань за кредитними договорами, у позивача виникло право задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. При визначенні розміру заборгованості, в рахунок якої звертається стягнення, судом враховано пропуск строку позовної давності відносно частини пені.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.
ТОВ «ДАТА МАЙНІНГ ГРУП» надало суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просило постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишити рішення суду першої інстанції без змін.
Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 25 липня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено. Рішення суду першої інстанції залишено без змін.
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 листопада 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 25 липня 2017 року скасовано. Справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення та додаткового рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.
Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній та додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.
Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.
Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
За нормами ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість:
1) керує ходом судового процесу;
2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;
3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;
4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;
5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.
Рішення суду першої інстанції в повній мірі не відповідає вказаним вимогам.
Судом встанволено та з матеріалів справи вбачається, що 18 лютого 2010 року ВАТ «Банк Кіпру», правонаступником якого є ПАТ «НЕОС БАНК», та ТОВ «Металургійне підприємство «ПМК» укладено кредитний договір № 1/10.
Відповідно до умов кредитного договору, Банк відкриває Позичальнику кредитну лінію у сумі 180000 грн., а Боржник зобов`язується повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором.
09 червня 2011 року між сторонами укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору №1/10 від 18 лютого 2010 року, згідно до якої сторони узгодили внесення змін до кредитного договору, якими Банк змінив суму кредиту шляхом відкриття кредитної лінії Позичальнику у сумі 130 000 грн., строком з 18 лютого 2010 року по 17 лютого 2015 року включно, зі сплатою до 20 червня 2011 року включно 25% річних, а починаючи з 21 червня 2011 року - 22 % річних по строковій заборгованості та 27% річних в разі недотримання термінів погашення кредиту.
Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, надавши Боржникові кредит.
З метою забезпечення належного виконання зобов`язання за кредитним договором №1/10 від 18 лютого 2010 року між ВАТ «БАНК КІПРУ» та ОСОБА_1 укладено іпотечний договір №2/10, відповідно до якого ОСОБА_1 передав Банку в іпотеку квартиру загальною площею 44,63 кв.м. житловою площею 28,24 кв.м., яка розташована за адресою АДРЕСА_1 , яка належить іпотекодавцю на підставі договору дарування квартири, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Коваленко В. В. 13 травня 2009 року за реєстровим № 251. 
Сторони оцінили предмет іпотеки в 270 780,00 грн.
09 червня 2011 року між ПАТ «БАНК КІПРУ» та ОСОБА_1 було укладено додатковий договір до Іпотечного договору №02/10 від 18 лютого 2010 року р. н. №877, згідно до якого сторони дійшли згоди внести зміни до Іпотечного договору № 02/10, виклавши перший абзац п. 1 Договору у новій редакції.
Згідно умов Договору іпотеки відповідач виступає майновим поручителем ТОВ «Металургійне підприємство «ПМК».
Згідно Договору факторингу №1 від 31 жовтня 2014 року право вимоги заборгованості за Кредитним договором №1/10 від 18 лютого 2010 року перейшло до ТОВ «ДАТА МАЙНІНГ ГРУП».
Одночасно з метою відступлення прав за іпотечними договорами між ПАТ «Неос Банк» та ТОВ «ДАТА МАЙНІНГ ГРУП» укладено договір про відступлення прав за іпотечним договором у відповідності до якого до ТОВ «ДАТА МАЙНІНГ ГРУП» перейшли права Іпотекодержателя за договором іпотеки № 02/10 від 18 лютого 2010 року, укладеного між ВАТ «БАНК КІПРУ» та ОСОБА_1 в забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором № 1/10, укладеним між ВАТ «БАНК КІПРУ» та ТОВ «Металургійне підприємство «ПМК».
За приписами ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих праву якщо інше не встановлено договором або законом .
Пунктом 11 іпотечного договору передбачено, що у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених цим договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов`язань за кредитним договором, а у разі невиконання іпотекодавцем цієї вимоги - звернути стягнення на предмет іпотеки.
На виконання умов кредитного договору та іпотечного договору відповідачу та боржнику було направлено вимогу, а саме: повідомлення про усунення порушень та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки, але на дату подання позовної заяви вимога не виконана.
Відповідно до ч.1 ст.39 Закону України «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.
За приписами ч.1 ст. 1048 та ч.1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. 
Таким чином, положення абз. 2 ч.1 ст.1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
Відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Положеннями статті 1050 ЦК України визначено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
З огляду на зазначене, колегія суддів звертає увагу на те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Аналогічний висновок висловлений Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, (провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц, (провадження № 14-318цс18).
Колегією судів встановлено, що справі, що переглядається строк кредитування встановлено до 17 лютого 2015 року.
З огляду на зазначене, у банку відсутні правові підстави нараховувати проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку після закінчення строку кредитування.
Задовольняючи частково позовні вимоги суд, першої інстанції звернув стягнення в рахунок погашення заборгованості, яка виникла станом на 13 березня 2017 року.
З наданого позивачем розрахунку вбачається, що заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №1/10 від 18.02.2010 року станом на 17.02.2015 року становить 124 254 грн. 68 коп. та складається із заборгованості: за кредитом - 104 865 грн. 55 коп., по відсотках – 18 359 грн. 54 коп., пеня – 1029 грн. 59 коп. 
Суд першої інстанції на зазначені обставини уваги не звернув, не з`ясував за який період нарахована заборгованість та які її складові; не врахував, що після спливу строку кредитування кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання лише відповідно до частини другої статті 625 ЦК України.
Колегія суддів вважає необґрунтованими та безпідставними доводи апеляційної скарги щодо неспівмірності суми заборгованості за кредитом та вартості майна, з огляду на наступне.
В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2018 року справа № 589/1237/14-ц (провадження № 61-10953св18) зазначено, що «тлумачення статті 39 Закону України «Про іпотеку» свідчить, що на рівні закону не передбачено такої підстави для відмови в задоволенні позову про звернення стягнення на предмет іпотеки, як неспівмірність заборгованості за основним зобов`язанням з вартістю майна, переданого в іпотеку в рахунок забезпечення належного його виконання».
За таких обставин, доводи апеляційної скарги частково ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, а рішення суду першої інстанції в повній мірі не відповідає вимогам ст.ст. 263-264 ЦПК України щодо його законності та обґрунтованості.
З огляду на вищевикладене, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити частково, рішення суду скасувати та прийняти нову постанову, якою в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №1/10 від 18.02.2010 року, яка станом на 17.02.2015 року становить 124 254 грн. 68 коп. та складається із заборгованості: за кредитом - 104 865 грн. 55 коп., по відсотках – 18 359 грн. 54 коп., пеня – 1029 грн. 59 коп. звернути стягнення на предмет іпотеки, в решті позову відмовити.
За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі «Хаджинастасиу проти Греції», національні суди повинні зазначати з достатньою ясністю підстави, на яких ґрунтується їхнє рішення, що, серед іншого, дає стороні можливість ефективно скористатися наявним у неї правом на апеляцію; у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Кузнецов та інші проти Російської Федерації» зазначено, що ще одним завданням вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно із ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Враховуючи, що позовна заява та апеляційна скарга підлягають частковому задоволенню, тому судовий збір необхідно покласти на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем пред`явлено позов на суму 218 728,76 грн., апеляційним судом задоволено вимоги позивача в розмірі 124 254,68 грн., з відповідача в суді першої інстанції стягненню підлягав судовий збір у розмірі 1863,82 грн.
Апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволена на 94 474,08 грн. (218 728,76 грн. – 124 254,68 грн.). 
За подачу апеляційної скарги з ТОВ «ДАТА МАЙНІНГ ГРУП» на користь ОСОБА_1 стягненню підлягає судовий збір у розмірі 1424,45 грн.
За подачу касаційної скарги ОСОБА_1 сплачено судовий збір у розмірі 3 957,50 грн., стягненню з ТОВ «ДАТА МАЙНІНГ ГРУП» на користь ОСОБА_1 за подачу касаційної скарги пропорційно до розміру задоволених вимог стягненню підлягає 1709,33 грн.
Разом з тим, частиною 10 ст. 141 ЦПК України передбачено, що при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат. 
Отже, враховуючи приписи ч.10 ст. 141 ЦПК України з позивача на користь відповідача слід стягнути різницю за сплачений судовий збір у розмірі 1269,97 грн. (3 133,78 грн. – 1 863,82грн. = 1269,97 грн. ).
На підставі викладеного, керуючись п.2 ч.1 ст.374, ст.ст.376,381,382,384 ЦПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 28 квітня 2017 року у цій справі скасувати та прийняти постанову наступного змісту.
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Дата Майнінг Груп» до ОСОБА_1 , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Металургійне підприємство «ПМК» про звернення стягнення на предмет іпотеки задовольнити частково.
В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №1/10 від 18.02.2010 року, яка станом на 17.02.2015 року становить 124 254 грн. 68 коп. та складається із заборгованості: за кредитом - 104 865 грн. 55 коп., по відсотках – 18 359 грн. 54 коп., пеня – 1029 грн. 59 коп. звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на: квартиру загальною площею 44,63 кв.м. житловою площею 28,24 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 на підставі Договору дарування квартири, посвідченого Коваленко В.В. приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу, 13 травня за реєстровим №251, що підтверджується Витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно № виданим Орендним підприємством Запорізьким міським бюро технічної інвентаризації 12 лютого 2010 року шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України «Про виконавче провадження», за початковою ціною реалізації предмету іпотеки визначеною експертом оцінювачем на час реалізації майна.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Дата Майнінг Груп» на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі – 1269 грн. 97 коп.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.
Повний текст судового рішення складено 04 березня 2020 року.

Головуючий

Судді: