ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

05 березня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 280/5341/19	

          Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
          головуючого - судді  Лукманової О.М. (доповідач),
          суддів:  Божко Л.А., Дурасової Ю.В., 
          за участю секретаря судового засідання Новошицької О.О., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 26 грудня 2019 року (суддя Батрак І.В., м. Запоріжжя, повний текст рішення складено 26.12.2019 року) у справі №280/5341/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області  про здійснити перерахунок та виплату пенсії, -

в с т а н о в и в:
           29.10.2019 року ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі по тексту - відповідача), в якому просив зобов`язати відповідача провести з 01.11.2016 року та по час розгляду позову перерахунок та виплату нарахованої позивачу пенсії у відповідності зі ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», підвищивши її на 25% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність та відповідно до ч. 2 ст. 1 Закону України «Про поліпшення матеріального становища учасників бойових дій та осіб з інвалідністю внаслідок війни» провести нарахування та виплату щомісячної цільової грошової допомоги на прожиття в розмірі 40,00 грн. незалежно від розміру пенсії та надбавок.
          Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 26.12.2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області провести з 19.09.2019 року нарахування та виплату щомісячної цільової грошової допомоги на прожиття в розмірі 40,00 грн. у відповідності до ч. 2 ст. 1 Закону України «Про поліпшення матеріального становища учасників бойових дій та осіб з інвалідністю внаслідок війни».
          З рішенням суду першої інстанції не погодився ОСОБА_1 та подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду частково та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги. Свої вимоги обґрунтував тим, судом першої інстанції помилково визначено, що відповідно до абз. 2 п. 4 постанови КМУ від 28.12.2011 №1381 визначено особам, які одночасно мають право на отримання надбавки, додаткової пенсії, підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, відповідно до Законів України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», «Про жертви нацистських переслідувань» і «Про соціальний захист дітей війни», таке підвищення провадиться за їх вибором за однією з підстав. Вказував, що права та пільги для ветеранів війни і членів їх сімей, встановлені раніше законодавством України і законодавством колишнього Союзу PCP, не можуть бути скасовані без їх рівноцінної заміни. Є незаконним застосування відповідачем тільки однієї з пільг, передбаченої ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», та відмова від застосування іншої пільги, передбаченої ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Апелянт просив суд апеляційної інстанції зобов`язати Головне управління ПФУ в Запорізькій області провести перерахунок та виплату пенсії у відповідності з положенням ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а саме - підвищити його пенсію на 25 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.
          Також з рішенням суду першої інстанції не погодилось Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області та подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати рішення суду та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Апелянт в обґрунтування своїх доводів вказував, що відповідно до ч. 3 ст. 1 Закону України «Про поліпшення матеріального становища учасників бойових дій та осіб з інвалідністю внаслідок війни» щомісячна виплата цільової грошової допомоги на прожиття особам з інвалідністю внаслідок війни II та III груп у розмірі 50 гривень, учасникам бойових дій у розмірі 40 гривень, незалежно від розміру пенсій та надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги та пенсії за особливі заслуги перед Україною. Апелянт зазначав, що позивачу виплачується щомісячно 50,00 грн. як інваліду війни 2 групи, що є більш вигідним ніж 40,00 грн. як учаснику бойових дій. Виплатити грошову допомогу двічі - і як учаснику бойових дій, і як інваліду війни, що є неприпустимим.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг, а також правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, натомість апеляційна скарга Головного управління підлягає задоволенню з наступних підстав.
Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що частиною 4 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» визначено, що учасникам бойових дій пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються в розмірі 25 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. За нормами ч. 4 ст. 13 цього Закону особам з інвалідністю внаслідок війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються: особам з інвалідністю I групи - у розмірі 50   процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, II групи - 40   процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, III групи - 30   процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Позивач отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та має одночасно статус інваліда війни і учасника бойових дій. Поряд з тим, згідно з постановою Кабінету Міністрів України прийнята постанова від 28.12.2011 №1381 «Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення», визначено, що особам, які одночасно мають право на отримання надбавки, додаткової пенсії, підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, відповідно до Законів України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», «Про жертви нацистських переслідувань» і «Про соціальний захист дітей війни», таке підвищення провадиться за їх вибором за однією з підстав. Суд першої інстанції вказував, що ним встановлено, що ОСОБА_1 отримує підвищення згідно зі ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» як інвалід війни 2 групи в розмірі 40% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (625,60 грн.), що є більш вигідно ніж 25% прожиткового мінімуму як учасник бойових дій (391,00 грн.). згідно зі ст. 12 цього Закону. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про поліпшення матеріального становища учасників бойових дій та осіб з інвалідністю внаслідок війни» від 16.03.2004 №1603-IV Кабінету Міністрів України, починаючи з 1 травня 2004 року, приписано передбачати щомісячну виплату цільової грошової допомоги на прожиття: особам з інвалідністю внаслідок війни I групи у розмірі 70 гривень; особам з інвалідністю внаслідок війни II та III груп у розмірі 50 гривень, учасникам бойових дій у розмірі 40 гривень, незалежно від розміру пенсій та надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги та пенсії за особливі заслуги перед Україною. Розмір щомісячної виплати цільової грошової допомоги на прожиття, яка мала бути виплачена позивачу як інваліду війни ІІ групи становить 50 грн. та як учаснику бойових дій становить 40 грн., проте відповідачем були здійснені виплати позивачу лише у розмірі 50,00 грн. Суд першої інстанції вважав, що ОСОБА_1 не обґрунтовано поважність пропуску строку звернення до суду. 
Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 є військовим пенсіонером, учасником бойових дій, інвалідом війни другої групи, учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, що підтверджується посвідченням інваліда війни ІІ групи серії НОМЕР_1 від 26.12.2006 року, посвідченням учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС категорії 1 серії НОМЕР_2 від 22.02.2019 року, посвідченням учасника бойових дій серія НОМЕР_3 від 28.02.2006 року, пенсійним посвідченням № НОМЕР_4 . Отримує пенсію по інвалідності з 19.07.2013 року відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». 
19.09.2019 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління ПФУ в Запорізькій області з заявою про виплату разом із пенсією надбавок, підвищень, передбачених Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та Законом України «Про поліпшення матеріального становища учасників бойових дій та осіб з інвалідністю внаслідок війни». Листом від 03.10.2019 року №2270/Н-9 ОСОБА_1 відмовлено у перерахунку пенсії вказано, що особам, які одночасно мають право на отримання надбавки, додаткової пенсії, підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, відповідно до  Законів України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»,   «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», «Про жертви нацистських переслідувань» і «Про соціальний захист дітей війни», таке підвищення провадиться за їх вибором за однією з підстав.
Згідно наданого розрахунку пенсії по інвалідності по пенсійній справі 0801006313 ОСОБА_1 , проведеного 01.11.2019, встановлено, що позивач отримує підвищення згідно зі ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» як інвалід війни 2 групи в розмірі 40% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (625,60 грн.), що є більш вигідно ніж 25% прожиткового мінімуму як учасник бойових дій (391,00 грн.). згідно зі ст. 12 цього Закону. Відповідно до розрахунку, ОСОБА_1 отримує 50 грн. до пенсії згідно Закону України «Про поліпшення матеріального становища учасників бойових дій та осіб з інвалідністю внаслідок війни» як особа з інвалідністю внаслідок війни II групи.
Згідно ст. 1-1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на  Конституції України  і складається з цього Закону,  Закону України  «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів.
Згідно статей 24, 25 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»  до пенсії по інвалідності, що призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом (у тому числі до обчисленої в мінімальному розмірі), нараховується: а) надбавка непрацюючим особам з інвалідністю, які мають на своєму утриманні непрацездатних членів сім`ї (стаття 30), - на кожного непрацездатного члена сім`ї в розмірі 50 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. При цьому надбавка нараховується тільки на тих членів сім`ї, які не одержують пенсійні виплати із солідарної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю, державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, допомогу на дітей одиноким матерям. За наявності права одночасно на пенсію, зазначені види допомоги і надбавку до пенсії по інвалідності на непрацездатного члена сім`ї за вибором пенсіонера може бути призначено пенсію, державну соціальну допомогу або нараховано на цього члена сім`ї надбавку. За наявності в сім`ї двох або більше пенсіонерів кожний непрацездатний член сім`ї, який перебуває на їх спільному утриманні, враховується для нарахування надбавки тільки одному з пенсіонерів за їх вибором; б) державна соціальна допомога на догляд у порядку і на умовах, передбачених  Законом України  «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю»; в) надбавка особам, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, у порядку і на умовах, передбачених  статтею 16  Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а особам, які мають особливі трудові заслуги перед Батьківщиною, - у порядку і на умовах, передбачених  статтею 9  Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні». Надбавки та допомога, передбачені цією статтею, можуть нараховуватися одночасно. Особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у  «  статті 1-2  цього Закону, які мають право на пенсію за цим Законом і які є ветеранами війни, та особам, на яких поширюється чинність  Закону України  «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», пенсії по інвалідності підвищуються в порядку і на умовах, передбачених зазначеним Законом.
Відповідно до ч. 4 ст. 12, ч. 4 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» визначено, що учасникам бойових дій пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються в розмірі 25 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Особам з інвалідністю внаслідок війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються: особам з інвалідністю I групи - у розмірі 50   процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, II групи - 40   процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, III групи - 30   процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.
Позивач отримує пенсію по інвалідності та має одночасно статус інваліда війни і учасника бойових дій. Встановлено, що ОСОБА_1 виплачується підвищення до пенсії відповідно до ч. 4 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» як особі з інвалідністю II групи 40   процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.
Відповідно до вступної частини та пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.12.2011 №1381 «Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення», з метою здійснення починаючи з 2012 року заходів щодо поетапного до 2015 року підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення Кабінет Міністрів України  постановлено: установити, що розміри пенсій особам з інвалідністю внаслідок війни, обчислені відповідно до статті 27 та частини другої статті 42  Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», статей 13 і 21  Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», збільшуються на 25 відсотків. Збільшення розмірів пенсій здійснюється без урахування передбачених законодавством надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, сум індексації та інших доплат до пенсії.
Отже, вищевказана постанова Кабінету Міністрів України передбачала, що з метою підвищення рівня соціального захисту населення, вразливих верств населення, починаючи з 2012 року та до 2015 року виконувалось збільшення пенсій особам з інвалідністю внаслідок війни, обчислені відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» на 25 відсотків без урахування передбачених законодавством надбавок, підвищень, додаткової пенсії, сум індексації та інших доплат до пенсії. Така норма діяла до 2015 року, отже, на момент звернення позивача до пенсійного органу у вересні 2019 року, у тому числі і  01.11.2016 року, дана постанова Кабінету Міністрів України закінчила свою дію. В частині підвищення пенсії на 25 відсотків, вимоги не підлягають задоволенню.
Відповідач не є особою, яка сама встановлює та визначає правове регулювання виплати пенсії та надбавок до неї.
Згідно зі ст. 1 Закону України «Про поліпшення матеріального становища учасників бойових дій та осіб з інвалідністю внаслідок війни» Кабінету Міністрів України, починаючи з 1 травня 2004 року, приписано передбачати щомісячну виплату цільової грошової допомоги на прожиття: особам з інвалідністю внаслідок війни I групи у розмірі 70 гривень; особам з інвалідністю внаслідок війни II та III груп у розмірі 50 гривень, учасникам бойових дій у розмірі 40 гривень, незалежно від розміру пенсій та надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги та пенсії за особливі заслуги перед Україною.
ОСОБА_1 виплачується щомісячна цільова грошова допомога на прожиття, яка визначена як інваліду війни ІІ групи та становить 50 грн. та як учаснику бойових дій становить 40 грн., проте відповідачем були здійснені виплати позивачу лише у розмірі 50,00 грн.
Вбачається, що законодавством передбачені різні розміри щомісячної цільової грошової допомоги на прожиття в залежності від статусу особи та групи інвалідності. В даному випадку, позивачу, який має одночасно статус учасника бойових дій та інваліда війни ІІ групи, виплачується більша за розміром грошова допомога - 50 гривень щомісячно. 
Законом України «Про поліпшення матеріального становища учасників бойових дій та осіб з інвалідністю внаслідок війни» не передбачена одночасна виплата щомісячної цільової грошової допомоги на прожиття особам з інвалідністю внаслідок війни та учасникам бойових дій. Позивач отримує один з видів грошової допомоги, який  є більшим за той, який просить.
Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції про одночасну виплату позивачу  грошової допомоги на прожиття як учаснику бойових дій та як інваліду ІІ групи. Суд апеляційної інстанції в цій частині вважає позовні вимоги не обґрунтованими, та такими, що не підлягають задоволенню. 
Згідно ч. 1, ч. 6 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Суд апеляційної інстанції ухвалюючи нове рішення вирішує питання про розподіл судових витрат. Судові витрати здійснені позивачем повертаються йому тільки у тому разі коли його позовні вимоги задоволено. Не передбачено повернення судових витрат у разі відмови у задоволенні позовних вимог.
Також не передбачено повернення судових витрат, здійснених особою у разі відмови в задоволенні апеляційної скарги. 
Не передбачено повернення судових витрат здійснених суб`єктом владних повноважень у разі задоволення апеляційної скарги. 
Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню, апеляційна скарга Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції слід скасувати у частині задоволених позовних вимог.
Керуючись статтями 242, 315, 317, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області - задовольнити.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 26 грудня 2019 року у справі №280/5341/19 - скасувати у частині задоволених позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області провести з 19.09.2019 нарахування та виплату щомісячної цільової грошової допомоги на прожиття в розмірі 40,00 грн. у відповідності до ч. 2 ст. 1 Закону України «Про поліпшення матеріального становища учасників бойових дій та осіб з інвалідністю внаслідок війни», та у цій частині прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
   
Головуючий - суддя                                                                      О.М. Лукманова 

                               суддя                                                                      Л.А. Божко 

                               суддя                                                                      Ю. В. Дурасова