ПОСТАНОВА
Іменем України

18 червня 2020 року 
Київ
справа №817/1489/17
адміністративне провадження №К/9901/54843/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
головуючого - Бучик А.Ю.,
суддів: Мороз Л.Л.,  Рибачука А.І., 
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу  Приватного акціонерного товариства «Дубенський завод гумово-технічних виробів» на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2017 року (суддя Борискін С.А.)  та постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 23 травня 2018 року (колегія суддів: Кузьменко Л.В., Іваненко Т.В., Франовська К.С.)   у справі № 817/1489/17 за позовом Приватного акціонерного товариства «Дубенський завод гумово-технічних виробів» до Дубенського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про визнання протиправними та скасування розрахунків,
ВСТАНОВИВ:
Приватне акціонерне товариство "Дубенський завод гумово-технічних виробів"   звернулося до суду з позовом до Дубенського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про визнання протиправними та скасування розрахунків фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", в частині пенсій, призначених відповідно до п. "а" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", на загальну суму 146 963,35 грн. за квітень - вересень 2017 року.
Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2017 року Приватному акціонерному товариству "Дубенський завод гумово-технічних виробів" в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.
У касаційній скарзі позивач,  посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати  судові рішення та ухвалити нове, яким позов задовольнити.   
Касаційну скаргу обґрунтовано тим, що   розрахунки є протиправними, оскільки прийняті не в на підставі законодавства та з перевищенням  повноважень відпвіодача. Вказує, що Інструкція про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 №21-1 не є законодавством в розумінні тлумачення Конституційного Суду України в рішенні  № 12-рп/98 від 09.07.1998. 
Вказала на те, що відповідач, здійснюючи розрахунки фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій, не надав позивачу обгрунтування розмірів. Вказує, що деяким працівникам, які  зазначені в розрахунках, уточнюючі довідки не видавалсиь.  Також зазначає, що пільгові пенсії пенсіонерам ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 були призначені до набрання чинності змінами в статтю 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а тому спірні розрахунки, до яких включені витрати на виплату пенсій, призначених до 01.10.2011, сформовані відповідачем протиправно. 
Відзив на касаційну скаргу не надходив.
Ухвалою   Верховного Суду  від 31 липня  2018 року відкрито касаційне провадження за  вказаною скаргою.
Заслухавши суддю - доповідача, колегія суддів прийшла до висновку, що  касаційна скарга не  підлягає задоволенню з таких підстав.
Судами встановлено, що Дубенським об`єднаним УПФУ Рівненської області сформовано та направлено позивачу розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до частини другої Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" в частині пенсій, призначених відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а саме: призначених відповідно до п. "а" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" на загальну суму 146 963,35 грн., зокрема, за квітень 2017 року №68/04 від 06.04.2017 на суму 26 293,32 грн., за травень 2017 року №490/05 від 10.05.2017 на суму 23 457,69 грн., за червень 2017 року №1199/05 від 29.06.2017 на суму 22 299,39 грн., за липень 2017 року №1328/05 від 05.07.2017 на суму 22 060,09 грн., за серпень 2017 №1771/05 від 09.08.2017 на суму 22 667,48 грн., за вересень 2017 року №2055/05 від 06.09.2017 на суму 23 800,71 грн.
Вказані розрахунки сформовані та надіслані позивачу на виконання вимог п.6.4 Інструкції "Про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України", затвердженої Постановою правління Пенсійного фонду України №21-1 від 19.12.2003.
Не погодившись з правомірністю прийнятих розрахунків, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, виходив з того, що оскаржувані позивачем розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій винесені відповідачем правомірно, 
Дослідивши спірні правовідносини, колегія суддів  зазначає наступне.
Пунктом 2 розділу XV Прикінцевих положень Закону №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»  передбачено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.
До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди, особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення". У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті                 28 цього Закону. При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.
На момент набрання чинності Законом №1058-IV питання щодо відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів «а» «б»-«з» статті 13 Закону №1788-XII було врегульовано Законом     №400/97-ВР  "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування".
В свою чергу, відповідно до Законів №1058-IV та №400/97-ВР розроблена Інструкція №21-1 згідно з пунктом 6.4 якої розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами доходів органів Пенсійного фонду України щорічно у повідомленнях про розрахунок сум фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини другої Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", які надсилаються підприємствами до 20-го січня поточного року та протягом десяти днів з новопризначених пенсій.
Підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, що визначено пунктом 6.7 Інструкції.
Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, відповідний розрахунок за спірний період направлявся позивачу.
Колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що  саме по собі невчасне направлення розрахунків у встановлений строк не свідчить про їх необґрунтованість та може слугувати підставою для визнання розрахунку неправомірним.
Колегія суддів вважає безпідставним посилання позивача на  те, що спірні правовідносини можуть регулюватися лише «законодавством», тобто законами або нормативно- правовими актами, що мають вищу юридичну силу, оскільки обов`язок відшкодування  фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій передбачений Законом України  №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та  Законом  України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" №400/97-ВР. В свою чергу процедура відшкодування підприємствами витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, визначена в Інструкції № 21-1.
Отже, відшкодуванню підлягають витрати Пенсійного фонду України на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до п. 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", в частині пенсій, призначених згідно з пунктами "а", "б-з" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", а саме: грошова сума, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій працівникам за списками №1, №2 виробництв, робіт, професій, посад показників, затверджених постановою Кабінету Міністрів України.
Посилання  позивача в касаційній скарзі на відсутність уточнюючих довідок, розрахунків, що підтверджують заявлені суми  не приймаються, оскільки судами  досліджено  наявність протоколів призначення пенсій, уточнюючих довідок про характер роботи та умови праці, що визначають право на пенсію на пільгових умовах виданих ПАТ "Дубенський завод гумово-технічних виробів" колишнім працівникам, які перелічені в оскаржуваних розрахунках.
Стосовно доводів  касаційної скарги  про  безпідставне збільшення строку відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій щодо пенсіонерів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які досягли на час складення спірних розрахунків 55 років, колегія суддів зазначає наступне.
Станом на дату призначення вказаних пільгових пенсій абзац четвертий пункту 1 статті 2 Закону №400/97-ВР діяв у наступній редакції: "Для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону, крім тих, які є платниками фіксованого сільськогосподарського податку, об`єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів "б" - "з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 12 Закону України "Про пенсійне             забезпечення", відповідно до якої жінки мають             право на пенсію за віком після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.
З 28.04.2013 абзац 4 пункту 1 статті 2 Закону №400/97-ВР діє в новій редакції, відповідно до якої, для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону, крім тих, які є платниками фіксованого сільськогосподарського податку, об`єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів "б" - "з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Законом №3668-VІ (чинний з 01.10.2011) внесені зміни до статті 26 Закону №1058-IV, а саме - збільшено пенсійний вік до 60 років та запроваджено поетапне підвищення пенсійного віку для жінок 1961 року народження і старших.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що кінцевою датою відшкодування витрат на виплату і доставку пільгових пенсій колишнім працівникам-жінкам, є момент досягнення ними пенсійного віку, визначеного статтею 26 Закону №1058-ІV зі змінами, чинними з 01.10.2011.
    Отже, оскільки обов`язок відшкодування суб`єктом господарювання сплачених відповідачем пільгових пенсій у часі прив`язаний законодавством до досягнення особою загального пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону №1058-IV, суб`єкти господарювання мають відшкодовувати витрати на виплату та доставку пенсій за Списком №1 до досягнення пенсіонерами пенсійного віку з урахуванням приписів вказаної статті.
Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 28.11.2019 у справі №802/1343/16-а., від 23.12.2019 у справі № 809/989/14.
Отже, на законодавчому рівні з жовтня 2011 року було змінено вік, з досягненням якого особи мають право на призначення пенсії за віком. Водночас, за певними категоріями осіб й надалі зберігається право на пенсію за Законом №     1058-IV на пільгових умовах в разі досягнення віку та за наявності трудового стажу, передбаченого Законом № 1788-ХІІ.
Таким чином, особа, яка раніше набула право на пенсію на пільгових умовах (зі зниженням пенсійного віку) й надалі продовжує її отримувати, а обов`язком підприємства є й надалі відшкодовувати Пенсійному фонду пов`язані з цим витрати. Умовою для припинення такого обов`язку закон встановив досягнення особою віку, з якого пенсія призначається на загальних підставах (відповідно до статті 26 Закону №     1058-IV). Незалежно від правового регулювання, яке існувало станом на дату набуття особою права на пільгову пенсію, її пенсійний вік (для призначення пенсії на загальних підставах) визначатиметься лише у відповідності з положеннями чинного законодавства, яке регулює правовідносини в сфері пенсійного забезпечення і загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.     
Отже, колегія суддів погоджується з  висновками судів попередніх інстанцій що  спірні розрахунки відповідача є правомірними та скасуванню не підлягають.
Відповідно до статті 350 КАС України (в редакції до набрання чинності змінами, внесеними Законом України від 15.01.2020 № 460-IX) суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356 КАС України, Суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Дубенський завод гумово-технічних виробів» залишити без задоволення.
Постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2017 року та постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 23 травня 2018 року залишити без змін.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                                                   А.Ю. Бучик

Судді                                                                                                                   Л.Л. Мороз

                                                                                                                      А.І. Рибачук