ПОСТАНОВА
Іменем України

14 квітня 2020 року 
Київ
справа №580/1864/19
адміністративне провадження №К/9901/5278/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Загороднюка А.Г.
суддів: Єресько Л.О., Соколова В.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Департаменту культури та взаємозв`язків з громадськістю Черкаської обласної державної адміністрації на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 січня 2020 року (Кобаль М.І., Беспалов О.О., Степанюк А.Г.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту культури та взаємозв`язків з громадськістю Черкаської обласної державної адміністрації про визнання протиправним та скасування рішення,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування
У Черкаський окружний адміністративний суд звернулась ОСОБА_1 до Департаменту культури та взаємозв`язків з громадськістю Черкаської обласної державної адміністрації з позовом про визнання протиправним та скасування наказу відповідача від 07 грудня 2018 року "Про звільнення ОСОБА_1 ".
В обґрунтування позову зазначено, що 11 квітня 2017 року позивачка звільнена з Управління культури та взаємозв`язків з громадськістю Черкаської обласної адміністрації, що підтверджено відповідним наказом та записом у трудовій книжці. У новостворений Департамент культури та взаємозв`язків з громадськістю позивач не працевлаштовувалась, жодних заяв на переведення або прийняття на службу не подавала. Стверджує, що після звільнення 11 квітня 2017 року перебувала на обліку у центрі зайнятості та у подальшому працевлаштована у КП «Черкасиоблкіно», де працює до цього часу. Отже, трудових відносин з відповідачем не мала, що також підтверджується постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 19 березня 2019 року у справі №712/11606/18, яка набрала законної сили. Тому просила задовольнити позов.
Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2019 року позовні вимоги задоволено.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 листопада 2019 року апеляційна скарга представника Департаменту культури та взаємозв`язків з громадськістю Черкаської обласної державної адміністрації - Т.В. Шевченко повернута апелянту з підстав пункту 1 частини 4 статті 298 КАС України, оквільки представник апелянта додав до апеляційної скарги неналежним чином засвідчену копію довіреності.
Копію ухвали про повернення апеляційної скарги Департаментом культури та взаємозв`язків з громадськістю Черкаської обласної державної адміністрації отримано 20 листопада 2019 року, що підтверджується повідомлення про вручення поштових повідомлень. 
21 листопада 2019 року Департаментом культури та взаємозв`язків з громадськістю Черкаської обласної державної адміністрації вдруге подано апеляційну скаргу, яку ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 12 грудня 2019 залишено без руху для усунення недоліків шляхом подання обґрунтованого клопотання про поновлення строку з зазначенням поважності причин пропуску строку.
На виконання вимог ухвали від скаржника надійшла заява про поновлення строку, яка обґрунтована тим, що вперше апеляційна скарга подана в межах строку, а також апелянт наголошує на тому, що має право на повторне звернення з апеляційною скаргою після її повернення.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 січня 2020 року заяву залишено без задоволення, у відкритті апеляційного провадження відмовлено.
Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження суд визнав наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження неповажними, оскільки недоліки організації представництва інтересів в судах не можуть бути поважною причиною для поновлення строку на апеляційне оскарження.
Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційної скарги
У касаційній скарзі Департамент культури та взаємозв`язків з громадськістю Черкаської обласної державної адміністрації, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 січня 2020 року і направити справу до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.
Зазначає, що вдруге апеляційна скарга була подана у максимально короткий строк з моменту повернення попередньо поданої апеляційної скарги та є свідченням того, що Департамент намагався вчинити усі залежні від нього процесуальні дії у розумний строк для реалізації свого права на апеляційне оскарження.
Посилаючись на постанову Верховного Суду від 20 листопада 2019 року у справі №209/1396/19 вказуючи, що процесуальний строк звернення до суду покликаний забезпечувати принцип правової визначеності і гарантії захисту прав сторін спору. Вирішуючи питання про поновлення строку звернення до суду або апеляційного оскарження, суди повинні надавати оцінку причинам, що зумовили пропуск строку.
Позиція інших учасників справи
Від позивача відзиву на касаційну скаргу до Верховного суду не надходило.
Рух касаційної скарги
Ухвалою Верховного Суду від 03 березня 2020 року у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: Загороднюка А.Г., Єресько Л.О., Соколова В.М., відкрито касаційне провадження за скаргою Департаменту культури та взаємозв`язків з громадськістю Черкаської обласної державної адміністрації на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 січня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту культури та взаємозв`язків з громадськістю Черкаської обласної державної адміністрації про визнання протиправним та скасування рішення.
Ухвалою від 13 квітня 2020 року зазначену адмініцстративну справу призначено до касаційного розгляду.
Установлені судами попередніх інстанцій обставини справи
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 12 грудня 2019 року апеляційну скаргу Департаменту культури та взаємозв`язків з громадськістю Черкаської обласної державної адміністрації на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2019 року залишено без руху. Апелянту надано строк для усунення недоліків - десять днів з моменту отримання зазначеної ухвали. 
На виконання вимог ухвали від 21 грудня 2019 року від скаржника до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшла заява про поновлення строку. В зазначеній заяві апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження.
Дослідивши обставини справи та клопотання відповідача про поновлення строку на апеляційне оскарження, колегія суддів апеляційної інстанції прийшла до висновку, що скаржником не виконано вимоги ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 12 грудня 2019 року та не усунено недоліки апеляційної скарги, а саме: не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували поважність причини пропуску процесуального строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, тому у відкритті апеляційного провадження було відмовлено.
Ухвала Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 січня 2020 року є предметом оскарження у касаційному порядку.
Релевантні джерела права й акти їх застосування.
Статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлені загальні правила обчислення строку на апеляційне оскарження.
Відповідно до частини першої статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Частиною другою статті 295 КАС України передбачено, що учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу (частина третя статті 295 КАС України).
Згідно з частиною 3 статті 298 КАС України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.
Пунктом 4 частини 1 статті 299 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження в разі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.
Тобто, вказаною законодавчою нормою встановлено дві обставини, за яких суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження: якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження та якщо наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.
Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 06 лютого 2020 року у справі № 420/5137/18.
Водночас, суд звертає увагу, що поважними визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій. Такими обставинами є ті, що унеможливлюють вчасне звернення до суду з апеляційною скаргою.
Оцінка висновків судів, рішення яких переглядаються, та аргументів учасників справи
Процесуальний строк звернення до суду покликаний забезпечувати принцип правової визначеності і є гарантією захисту прав сторін спору. Вирішуючи питання про поновлення строку звернення до суду або апеляційного оскарження, суди повинні надавати оцінку причинам, що зумовили пропуск строку.
На думку колегії суддів, сам по собі факт повернення апеляційної скарги не є поважною причиною пропуску строку, однак, при вирішенні питання про поважність наведених скаржником причин, суд має враховувати також і ті обставини, які стали підставою для повернення попередньо поданої апеляційної скарги, а також період часу, який сплинув з моменту, коли особа дізналась про відповідне рішення суду.
Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. 
При цьому учасники справи повинні добросовісно користуватися своїми правами, виконувати свої процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Таким чином при наданні оцінки поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суди повинні з`ясовувати чи мав скаржник об`єктивну можливість звернутися з апеляційною скаргою раніше. 
Відповідно до матеріалів справи ухвалу про повернення апеляційної скарги апелянтом отримано 20 листопада 2019 року, що підтверджується рекомендованим повідомлення про вручення поштової кореспонденції (т. 2, а.с. 77), а вже 21 листопада 2019 року Департамент культури та взаємозв`язків з громадськістю Черкаської обласної державної адміністрації вдруге подано апеляційну скаргу. Підтвердженням вказаного є супровідний лист Черкаського окружного адміністративного суду про направлення документів для приєднання до матеріалів справи від 22 листопада 2019 року (т.2, а.с. 89).
Необхідно зазначити, що апеляційним судом постановлено ухвалу про повернення первинної апеляційної скарги поза межами строку на апеляційне оскарження. При цьому в ухвалі вказано про право на повторне звернення з апеляційною скаргою.
Таким чином, апелянт не допустив необ`єктивного зволікання з поданням другої апеляційної скарги. 
Отже, Верховний Суду знаходить помилковим висновок апеляційного суду про неповажність причин пропуску апелянтом строку на апеляційне оскарження.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Відповідно до частини першої статті 353 КАС України підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.
Частиною четвертою статті 353 КАС України визначено, що справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.
Отже, судом апеляційної інстанції не дотримано вимоги процесуального права, що призвело до постановлення незаконного судового рішення. З огляду на викладене, суд касаційної інстанції вважає за необхідне задовольнити касаційну скаргу та скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Департаменту культури та взаємозв`язків з громадськістю Черкаської обласної державної адміністрації, направивши справу до Шостого апеляційного адміністративного суду для продовження розгляду.
Судові витрати
З огляду на результат касаційного розгляду, судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, 
ПОСТАНОВИВ
Касаційну скаргу Департаменту культури та взаємозв`язків з громадськістю Черкаської обласної державної адміністрації задовольнити.
Ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 січня 2020 року скасувати. 
Справу направити для продовження розгляду до Шостого апеляційного адміністративного суду.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач:                                                                                А.Г. Загороднюк

Судді:                                                                                                    Л.О.Єресько

                                                                                                    В.М. Соколов