П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №  120/1242/20-а    Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Яремчук Костянтин Олександрович  
Суддя-доповідач -  Мацький Є.М.   
14 травня 2020 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Мацького Є.М. 
суддів:  Сушка О.О.  Залімського І. Г. , 

розглянувши  в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 10 квітня 2020 року  (рішення прийнято у м. Вінниці, повний текст рішення складено 10.04.2019, час його прийняття не зазначено) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Вінницького районного відділу Державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправною та скасування постанови, стягнення коштів, 
В С Т А Н О В И В :
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНОЇ ЗАЯВИ

1. У березні 2020 року представник ОСОБА_1 - Корнійчук Сергій Анатолійович звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Вінницького районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), у якому просить визнати протиправною, скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 02 березня 2020 року та стягнути з відповідача 50000 гривень моральної шкоди.

2. У обґрунтування позову, позивач зазначив, що постанова про закінчення виконавчого провадження винесена передчасно та за відсутності доказів, які б підтверджували факт реального виконання судового рішення чи вжиття вичерпних заходів з його виконання.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

3. Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 10 квітня 2020 року адміністративний позов задоволено частково.

3.1. Визнано протиправною та скасовано постанову Вінницького районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про закінчення виконавчого провадження від 02 березня 2020 року.

3.2. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ДОВОДІВ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

4. Скаржник, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить його змінити в частині відмови у стягненні моральної шкоди в сумі 50000 грн, та ухвалити рішення про задоволення даної позовної вимоги.

4.1. Скаржник апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що судом першої інстанції не взято до уваги, що позивач на протязі тривалого часу був вимушений звертатися за правовою допомогою, оскаржувати бездіяльність головного державного виконавця, його рішення в судах, в результаті невиконання судового рішення боржником, порушено його звичайне життя, що призвело до позбавлення можливості в реалізації своїх звичок та бажань, принизило його честь, гідність, психологічний стан, що в свою чергу вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, та відновлення його прав в судах.

ІІ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

5. Судом встановлено, що рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 19 вересня 2018 року у справі № 0240/2577/18-а адміністративний позов ОСОБА_1 до виконавчого комітету Агрономічної сільської ради задоволено. Зокрема, визнано протиправною бездіяльність виконавчого комітету Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області у не створенні, не функціонуванні та не ведені системи обліку публічної інформації; зобов`язано виконавчий комітет Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області створити, забезпечити функціонування та ведення системи обліку публічної інформації; зобов`язано виконавчий комітет Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області у відповідності до вимог п. 5 ч. 1 ст.15, ст. 18 Закону України "Про доступ до публічної інформації" оприлюднювати інформацію про систему обліку, види інформації, яку зберігає розпорядник, шляхом обов`язкової реєстрації в системі обліку, що має містити: 1) назву документа; 2) дату створення документа; 3) дату надходження документа; 4) джерело інформації (автор, відповідний підрозділ); 5) передбачену законом підставу віднесення інформації до категорії з обмеженим доступом; 6) строк обмеження доступу до інформації, у разі якщо вона віднесена до інформації з обмеженим доступом; 7) галузь; 8) ключові слова;   9) тип, носій (текстовий документ, електронний документ, плівки, відеозаписи, аудіозаписи тощо); 10) вид (нормативні акти, угоди, рішення, протоколи, звіти, прес-релізи); 11) проекти рішень (доповідні записки, звернення, заяви, подання, пропозиції, листи тощо); 12) форму та місце зберігання документа та забезпечити доступ до системи обліку публічної інформації на офіційному веб-сайті http://agronomichne.vinrayrada.gov.ua.

6. Вказане судове рішення набрало законної сили 19 жовтня 2018 року, у зв`язку із чим Вінницьким окружним адміністративним судом видано виконавчий лист №0240/2577/18-а про зобов`язання виконавчий комітет Агрономічної сільської ради Вінницького районну Вінницької області створити, забезпечити функціонування та введення системи обліку публічної інформації.

7. 15 серпня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про відкриття виконавчого провадження з виконання вказаного вище виконавчого листа, що отримана останнім 21 серпня 2019 року.

8. Постановою головного державного виконавця Вінницького районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Паламарчук Ю.В. від 23 серпня 2019 року відкрито виконавче провадження серії ВП №59866036 щодо примусового виконання виконавчого листа №0240/2577/18-а, що виданий Вінницьким окружним адміністративним судом. Сторонами у виконавчому провадженні визначено ОСОБА_1 (стягувач) та Агрономічну сільську раду (боржник). Вказаною постановою визначено, що боржник повинен виконати рішення суду протягом 10 робочих днів. 

9. Вказану постанову надіслано сторонам виконавчого провадження 28 серпня 2019 року, що підтверджується реєстром рекомендованої кореспонденції.   

10. Оскільки станом на 06 вересня 2019 року рішення Вінницького окружного адміністративного суду у справі №0240/2577/18-а боржником не виконано, тому державним виконавцем складено відповідний акт.

11. 20 листопада 2019 року державним виконавцем сформовано вимогу щодо необхідності виконання виконавчого листа №0240/2577/18-а в строк до 03 грудня 2019 року. Також у вимозі державним виконавцем вказано на те, що за умисне невиконання рішення суду, що набрало законної сили, винні особи несуть кримінальну відповідальність згідно зі статтею 382 Кримінального кодексу України. 

12. 06 грудня 2019 року державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 5100 гривень за невиконання боржником рішення суду у встановлений строк та складено акт, у якому зафіксовано невиконання боржником рішення суду у наданий строк. Крім того, боржника зобов`язано виконати рішення протягом десяти робочих днів, тобто до 19 грудня 2019 року, та попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення суду.

13. 24 лютого 2020 року винесено постанову про накладення на боржника штрафу у подвійному розмірі (10200 гривень) за невиконання рішення суду без поважних причин.

14. 28 лютого 2020 року Вінницьким районним відділом державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) направлено Вінницькому районному відділенню поліції ГУНП у Вінницькій області повідомлення про вчинення кримінального правопорушення.

15. 02 березня 2020 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 11 частини 1 статті 39 Закону України “Про виконавче провадження”.

ІІІ. ДОВОДИ СТОРІН

16. Позивач вважає, що судом встановлена незаконність оскаржуваного рішення відповідача, а тому вказані обставини свідчать про порушення прав позивача ОСОБА_1 , що свідчить про заподіяння йому моральної шкоди, що також підтверджується висновками Верховного Суду та ЄСПЛ, які мають застосовуватись судами при розгляді справ щодо стягнення моральної шкоди. Відповідачем не спростовано презумпцію заподіяння моральної шкоди, а тому в суду були всі законні підстави стягнути моральну шкоду заподіяну бездіяльністю відповідача.

17. Відповідач вважає, що постанова про закінчення виконавчого провадження, що оскаржується, винесена на підставі пункту 11 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», згідно із яким виконавче провадження підлягає закінченню у разі надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону. В свою чергу, відповідно до частини 3 статті 63 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником; у разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом; у разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження. Станом на 28 лютого 2020 року рішення суду боржником не виконано, про поважні причини його невиконання не повідомлено, виконавчий збір та штрафи, накладені на боржника за невиконання рішення суду не сплачені. Відтак, встановивши факт невиконання рішення суду у встановлений строк, відповідач направив повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення до Вінницького РВП ГУНП у Вінницькій області та прийняв оскаржувану постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 11 частини 1 статті 39 Закону України "Про виконавче провадження".

ІV. ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

18. Конституція України.

19. Кодекс адміністративного судочинства України

20. Цивільний кодекс України.

V. ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

21. Суд першої інстанції, задовольняючи частково позов виходив з того, що постанова про закінчення виконавчого провадження від 02 березня 2020 року є необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, тому позовна вимога про визнання протиправною та скасування постанови Вінницького районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про закінчення виконавчого провадження від 02 березня 2020 року підлягає до задоволення. Натомість, вимога про стягнення моральної шкоди в сумі 50000 грн є безпідставною, адже позивачем не доведено настання хоча б одного із негативних наслідків, про які йдеться у частині 2 статті 23 Цивільного кодексу України. Також не доведено того, що моральна шкода заподіяна у відповідному розмірі. 

22. Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

23. Оскільки позивач в апеляційній скарзі оскаржує рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні моральної шкоди в сумі 50000 грн, то останнє підлягає перегляду колегією суддів лише в цій  частині.

24. Відповідно до частини 5 статті 21 Кодексу адміністративного судочинства України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір.

25. Отже, вимоги про відшкодування шкоди можуть розглядатися за правилами адміністративного судочинства, якщо такі вимоги стосуються шкоди, завданої протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, і заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір.

26. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

27. Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади, були сформульовані Верховним Судом у постанові від 10 квітня 2019 року у справі №464/3789/17. Зокрема, Суд дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту. Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого.

28. Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

29. Згідно з частиною першою статті 23 ЦК особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

30. Частиною першою статті 1167 ЦК визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

31. Отже, відшкодування моральної шкоди за своєю природою є санкцією за порушення прав особи, які були виявлені і доведені.

32. Разом із цим, позивачем не доведено факту завдання немайнових втрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями, які посприяли негативним змінам у його житті. В підтвердження того, що позивачу заподіяно моральну шкоду у відповідному розмірі суду не надано жодних доказів.

33. З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовна вимога щодо стягнення коштів за завдану моральну шкоду є необґрунтованою, оскільки позивачем не доведено настання хоча б одного із негативних наслідків, про які йдеться у частині 2 статті 23 Цивільного кодексу України, також не доведено того, що моральна шкода заподіяна у відповідному розмірі, тому суд правильно відмовив у її задоволенні.

34. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та зводяться до переоцінки встановлених судом обставин справи.

VІ. ВИСНОВКИ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ.

35. Згідно зі ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

36. Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

37. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

38. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

39. Зазначеним вимогам закону судове рішення відповідає.

40. Переглянувши судове рішення в межах апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які б були б підставою для скасування судового рішення, а тому апеляційну скаргу позивача слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а  рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 10 квітня 2020 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.
          
Головуючий	 	 	Мацький Є.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Сушко О.О.    Залімський І. Г.