УХВАЛА
18 травня 2020 року
м. Київ
справа №626/1992/18
провадження №61-7110ск20
Верховний Суд у складі суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Калараша А. А. (суддя-доповідач), Сімоненко В. М., Штелик С. П., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз» на рішення Красноградського районного суду  Харківської області від 51 листопада 2019 року та на постанову Харківського апеляційного суду від 17 березня 2020 року в цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз» до ОСОБА_1 про стягнення вартості необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу,  
ВСТАНОВИВ:
У вересні 2018 року АТ «Харківгаз» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення вартості не облікованого об`єму природного газу, в обґрунтування якого посилалося на те, що представниками ПАТ «Харківгаз» було проведено перевірку стану роботи вимірювального комплексу на об`єкті газопостачання ОСОБА_1 (готельний комплекс). Під час перевірки було виявлено: несанкціоноване відновлення газоспоживання; несанкціоноване втручання в роботу лічильника газу. Представниками ПАТ «Харківгаз» в присутності ОСОБА_1 був складений акт про порушення № 47, встановлені пломби на глушці вхідного газопроводу та демонтовані лічильники газу, які було направлено на експертизу. За результатами експертизи встановлено несанкціоноване втручання в роботу газового лічильника, видано довідку про непридатність законодавчо врегульованого засобу вимірювальної техніки.
 На засіданні комісії з розгляду акту та проведення перерахунку (донарахування) або зміни режиму нарахування об`ємів природного газу у разі виявлення порушень вимог Кодексу газорозподільних систем було прийнято рішення про задоволення акту про порушення, та проведено розрахунок необлікованого природного газу за період з 10 листопада 2017 року до 11 січня 2018 року на суму 130 878,30 грн згідно складеного акту-розрахунку, відповідно до п.2 гл.4 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем, яку позивач просив стягнути з відповідача.
Рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 15 листопада 2019 року, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного суду від17 березня 2020 року, відмовлено у задоволенні позову.
15 квітня 2020 року АТ «Харківгаз» засобами поштового зв`язку подало до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Красноградського районного суду Харківської області від 51 листопада 2019 року та на постанову Харківського апеляційного суду від 17 березня 2020 року, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку щодо наявності підстав для відмови у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судове рішення у малозначній справі, яке не підлягає касаційному оскарженню.
В пункті 8 статті 129 Конституції України зазначено, що однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Згідно із пунктом 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.
Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).
Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01 січня 2020 року встановлений прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 2102 грн.
Зі змісту постанови суду апеляційної інстанції вбачається, що у даній справі позивачем заявлена ціна позову у розмірі 130 878 грн, яка станом на 01 січня  2020 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2102*100=210 200).
Отже, зазначена справа є малозначною у силу вимог закону.
Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення для формування єдиної правозастосовчої практики.
Зазначене відповідає Рекомендаціям № R(95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 7 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. 
Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей. 
З цього приводу скаржник зазначає, що даний спір стосується питання, яке має значення для формування єдиної правозастосовної практики, однак, доводи скаржника з цього приводу зводяться фактично до переоцінки встановлених судами обставин, що не входить до компетенції суду касаційної інстанції в контексті статті 400 ЦПК України. 
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).
Зазначена справа є справою малозначною в силу закону та не належить до виключень, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано  на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.
З урахуванням вищенаведеного, оскільки АТ «Харківгаз» подало касаційну скаргу на судове рішення у малозначній справі, яке не підлягає касаційному оскарженню, випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не встановлено, то у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.
Керуючись пунктом 1 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз» на рішення Красноградського районного суду  Харківської області від 51 листопада 2019 року та на постанову Харківського апеляційного суду від 17 березня 2020 року в цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз» до ОСОБА_1 про стягнення вартості необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати особі, яка подавала касаційну скаргу.
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді                                                                                                                  А. А. Калараш
В. М. Сімоненко
С. П. Штелик