ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2020 року	Львів	Справа № 460/1842/19 пров. № А/857/600/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді                                                  Коваля Р.Й.,
суддів                                                                       Гуляка В.В.,
                                                                                 Ільчишин Н.В.,
з участю секретаря судового засідання                Максим Х.Б.,  

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2019 року (прийняте у м. Рівне суддею Щербаковим В.В.; складене у повному обсязі 04 листопада 2019 року) в справі № 460/1842/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, 

                                                      В С Т А Н О В И В :

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду із вказаним позовом та просив визнати протиправними і скасувати прийняті Головним управлінням ДФС у Рівненській області (далі - ГУ ДФС у Рівненській області) податкові повідомлення-рішення від 11.06.2019 за №№ 0006951304 та 0006961304.
Позовні вимоги обґрунтовував тим, що його не було належним чином повідомлено про розгляд справи про порушення митних правил, а тому він був позбавлений можливості надати відповідачу пояснення. Зазначає, що імпортований автомобіль марки CITROEN модель С4, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 ним був придбаний відповідно до рахунку-фактури (інвойс) від 06.09.2018 у представника литовської фірми UAB "ROLIDAS" за ціною 1400 євро, а не UAB "ERLANDO", а тому йому не відомо коли та кому належав цей автомобіль до часу придбання позивачем. Вказує, що на час купівлі автомобіль мав значні пошкодження, що підтверджується відповідним актом огляду та додатком до нього. Для здійснення митного оформлення транспортного засобу митним органам України було надано пакет документів, визначених Митним кодексом України, жодних зауважень до поданих документів у митних органів не було.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2019 року позовну заяву задоволено.

Не погодившись із цим рішенням, його оскаржило Головне управління ДПС у Рівненській області (далі - ГУ ДПС у Рівненській області), яке вважає, що рішення суду першої інстанції винесене з порушенням норм матеріального права. Тому просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує загалом тими ж аргументами, що і відзив на позовну заяву. Зокрема зазначає, що відповідачем за результатами порівняльного аналізу електронної копії митної декларації та інформації, що стосується товару, митне оформлення якого завершено, отриманої від митних органів Литовської Республіки щодо надання інформації про митне оформлення автомобіля марки «CITROEN», модель «С4», ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , встановлено невідповідність відомостей щодо вартості імпортованого в адресу громадянина України ОСОБА_1 транспортного засобу, а саме:           в графі 22 «Валюта та загальна сума за рахунком» МД № UА204010/2018/218836 від 07.09.2018 зазначено суму 1400 євро (45 971,15 грн за курсом НБУ на день заявлення товару до митного оформлення), заявлена митна вартість становить 57 463,94 грн, долучено копію рахунку-фактури від 06.09.2018. Проте, згідно документів, надісланих митними органами Литовської Республіки в митній декларації № 18LTLС0100ЕК0DF177 від 06.09.2018, за якою здійснено експорт вказаного транспортного засобу, у рахунку-фактурі від 30.08.2018 серії ТОL № 2698, вартість автомобіля становить 3600 євро (118 211,53 грн на дату митного оформлення автомобіля). Відправником автомобіля CITROEN модель С4, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 , була компанія UAB "ERLANDO", LAISVES 7A, TAURAGE, LT.
Жодних підстав для сумніву в дійсності експортної декларації немає; та обставина, що у рахунку-фактурі: РVМ Saskaita faktura від 30.08.2018 № 2698 та в декларації № 18ЬТЬС01ООЕКОЬ177 отримувачем транспортного засобу зазначена інша особа, а не позивач, жодним чином не впливає на дійсність відповідних документів, позаяк автомобіль ідентифікується, а дані про те, що експортно-імпортна операція здійснювалася в декілька етапів, відсутні.
Оскільки за наслідком інформації, отриманої від митних органів Литви, встановлено автентичність транспортного засобу, факт заниження вартості товару та невідповідність даних щодо суб`єктів-продавців, вказане свідчить про наявність обґрунтованого сумніву органів ДФС про вчинення декларантом податкового правопорушення.

Позивач не скористався встановленим статтею 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) правом подання відзиву на апеляційну скаргу.

Водночас, представник позивача Шевчук В.В. звернувся до апеляційного суду з клопотанням про розгляд апеляційної скарги на рішення суду у вказаній справі, призначений на 06.05.2020, здійснити без його участі.

Учасники справи, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання апеляційного суду не з`явились, що у відповідності до частини другої статті 313 КАС України не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності. 
В силу вимог частини четвертої статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04 лютого 2020 року про відкриття апеляційного провадження проведено заміну ГУ ДФС у Рівненській області його правонаступником - ГУ ДПС у Рівненській області.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом, у період з 14.05.2019 по 16.05.2019 посадові особи ГУ ДФС у Рівненській області на підставі наказу від 03.05.2019 № 1261 провели документальну невиїзну перевірку дотримання фізичною особою - громадянином ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , вимог законодавства України з питань державної митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів при переміщенні через митний кордон України товарів з поданням митної декларації від 07.09.2018 № UA204010/2018/218836, за результатами якої складено акт від 29.05.2019 № 1116/17-00-13-04/ НОМЕР_2 .
Під час проведення цієї перевірки відповідачем встановлено, що ОСОБА_1 при декларуванні транспортного засобу "CITROEN", модель "C4" (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), нарахуванні та сплаті платежів за митною декларацією від 07.09.2018 № UA204010/2018/218836 допущено порушення статті 49, частини 1 статті 51, статті 52, частини 2 статті 53, статті 257, частин 1 та 2 статті 270, частини 1 статті 272, частини 2 статті 277, статті 278, статті 289 Митного кодексу України (далі - МК України), пункту 187.8 статті 187, пункту 190.1 статті 190 Податкового кодексу України (далі - ПК України), зокрема, невідповідність відомостей заявленої у декларації від 07.09.2018 №UA204010/2018/218836 митної вартості ввезеного транспортного засобу та відомостей щодо дійсної вартості цього транспортного засобу, наданої уповноваженим органом іноземної держави, в результаті чого занижено податкове зобов`язання зі сплати мита в розмірі 6047 грн 76 коп. та податку на додану вартість в розмірі 13 364 грн. 47 коп.
Позивачем подані заперечення на Акт перевірки.
На підставі Акта перевірки та відповідно до встановлених порушень контролюючий орган 11.06.2019 прийняв податкові повідомлення-рішення:
- № 0006951304, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем "податок на додану вартість із ввезених на територію України товарів" в сумі 16705 грн 59 коп., у тому числі за основним платежем на 13 364 грн 47 коп., за штрафними (фінансовими) санкціями - 3341 грн 12 коп.;
- № 0006961304, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем "мито на товари, що ввозяться (пересилаються) громадянами" в сумі 7593 грн 45 коп., у тому числі за основним платежем на 6074 грн 76 коп. та за штрафними (фінансовими) санкціями - 1518 грн 69 коп.

Вважаючи вказані рішення відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції мотивував його тим, що у податкового органу не було достатньо правових підстав для винесення спірних податкових повідомлень-рішень, оскільки саме по собі повідомлення, отримане від митних органів Литовської Республіки, не є беззаперечним доказом вчинення дій, спрямованих на неправомірне зменшення розміру митних платежів. Вказана експортна декларація доводить лише факт оформлення експорту транспортного засобу із Європейського Союзу в Литовській Республіці.

Такі висновки суду першої інстанції, на переконання колегії суддів апеляційного суду, відповідають нормам матеріального права, фактичним обставинам справи і є правильними з огляду на таке.

Зі змісту позову ОСОБА_1 видно, що останній оспорює правомірність рішень відповідача щодо збільшення йому грошових зобов`язань з ПДВ та мита, вказуючи на безпідставність та помилковість використання відповідачем документів, що надійшли від уповноважених органів іноземної держави, а також наголошує на неправомірності проведеної перевірки, оскільки така проведена з порушеннями закону. Такі обставини входять в предмет доказування по цій справі.

У частині правомірності проведеної перевірки колегія суддів враховує, що відповідно до п. 54.4 статті 54 ПК України у разі надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджених відомостей щодо країни походження, вартісних, кількісних або якісних характеристик, які мають значення для оподаткування товарів і предметів при ввезенні (пересиланні) на митну територію України або територію вільної митної зони або вивезенні (пересиланні) товарів і предметів з митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення, контролюючий орган має право самостійно визначити базу оподаткування та податкові зобов`язання платника податків шляхом проведення дій, визначених пунктом 54.3 цієї статті, на підставі відомостей, зазначених у таких документах.

Згідно із п. 54.3 ст. 54 ПК України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо:
- платник податків не подає в установлені строки податкову (митну) декларацію, а при здійсненні заходів податкового контролю встановлено факти здійснення платником податків діяльності, що призвела до виникнення об`єктів оподаткування, наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу та наявності діючих (у тому числі призупинених) ліцензій на право здійснення діяльності з підакцизною продукцією, яка підлягає ліцензуванню згідно із законодавством;
- дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань, суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках;
- згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган;
- дані перевірок щодо утримання податків у джерела виплати, в тому числі податкового агента, свідчать про порушення правил нарахування, утримання та сплати до відповідних бюджетів податків і зборів, передбачених цим Кодексом, у тому числі податку на доходи фізичних осіб таким податковим агентом;
- результати митного контролю, отримані після закінчення процедури митного оформлення та випуску товарів, свідчать про заниження або завищення податкових зобов`язань, визначених платником податків у митних деклараціях.

За приписами частини третьої статті 345 МК України органи доходів і зборів мають право здійснювати митний контроль шляхом проведення документальних виїзних (планових або позапланових) та документальних невиїзних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи.

Аналіз наведених норм свідчить про можливість митного контролю після завершення митного оформлення за умови обґрунтованої підозри, що під час пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України було допущено порушення законодавства України.

На підставі наведених норм та у зв`язку із отриманням від уповноваженого органу іноземної держави документально підтверджених відомостей щодо вартісних характеристик, які мають значення для оподаткування товарів і предметів при ввезенні на митну територію України, відповідачем проведено документальну невиїзну перевірку дотримання позивачем вимог законодавства України з питань державної митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів при переміщенні через митний кордон України товарів з поданням митної декларації від 07.09.2018 № UA204010/2018/218836.

Згідно Акта перевірки від 29.05.2019 № 1116/17-00-13-04/ НОМЕР_2 громадянину ОСОБА_1 направлено запит від 06.05.2019 № 4472/ФОП/17-00-13-04 про надання документів, що свідчать про діяльність платника податків (спростовують викладені в акті перевірки факти); такі під час перевірки не надавались.
При цьому, як пояснив позивач, його представником після подання заяви на ознайомлення з матеріалами перевірки 29 липня 2019 року було отримано акт перевірки та оскаржувані податкові повідомлення-рішення.
Даних про отримання ОСОБА_1 запиту від 06.05.2019 № 4472/ФОП/17-00-13-04 про надання документів матеріали справи не містять.

Згідно положень ст. 351 МК України  документальна невиїзна перевірка проводиться у разі:
1) виявлення ознак, що свідчать про можливе порушення законодавства України з питань митної справи, за результатами аналізу електронних копій митних декларацій, інформації, що стосується товарів, митне оформлення яких завершено, отриманої від суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності та виробників таких товарів, з висновків акредитованих відповідно до законодавства експертів;
2) надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про непідтвердження автентичності поданих органові доходів і зборів документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться, а також запитів стосовно надання інформації про зовнішньоекономічні операції, які здійснювалися за участю суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України.
Документальна невиїзна перевірка проводиться на підставі наказу органу доходів і зборів.
Документальна невиїзна перевірка проводиться посадовими особами органу доходів і зборів в приміщенні цього органу за умови направлення керівнику відповідного підприємства або відповідному громадянину рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особистого вручення зазначеним особам чи уповноваженим ними представникам під розписку письмового повідомлення про дату початку та місце проведення перевірки (ч. 4 ст. 351 МК України).

З аналізу наведених приписів МК України виключено можливість проводити документальну позапланову невиїзну перевірку без надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому під розписку письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.
Сам вид перевірки (позапланова невиїзна), без надання платником податків документальних підтверджень щодо митної вартості ввезеного автомобіля, позбавляє контролюючий орган можливості об`єктивно здійснити аналіз первинних документів та дійти обґрунтованих висновків стосовно правопорушення платником податків.
Отже, перевірка є способом реалізації владних управлінських функцій податковим органом як суб`єктом владних повноважень, який зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України. З відомостями про дату початку та місце проведення перевірки платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до її початку. Невиконання вимог ст. 351 МК України призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.

Такі висновки відповідають правовій позиції, яка наведена у постанові Верховного Суду від 16.01.2018 у справі № 2а/1570/4582/11, яка в силу приписів частини п`ятої 5 статті 242 КАС України та ч. 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» підлягає обов`язковому врахуванню апеляційним судом під час вирішення цього спору.

Щодо правомірності винесення спірних повідомлень-рішень на підставі отриманих від уповноважених органів іноземної держави документів колегія суддів зазначає таке.

Спірні правовідносини регулюються приписами МК України, згідно ч. 1 ст. 257 якого декларування здійснюється шляхом заявлених за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.
Відповідно до ч. 8 ст. 264 МК України з моменту прийняття органом доходів і зборів митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.
Пунктом 8 ч. 1 ст. 336 МК України встановлено, що митний контроль здійснюється безпосередньо посадовими особами органів доходів і зборів, в тому числі і направлення запитів до інших державних органів, установ організацій, уповноважених органів іноземних держав для встановлення автентичності документів, поданих органу доходів і зборів.
Предметом документальних невиїзних перевірок є дані про своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати митних платежів при переміщенні товарів через митний кордон України підприємствами, а також при переміщенні товарів через митний кордон України громадянами з поданням митної декларації, передбаченої законодавством України для підприємств. Документальна невиїзна перевірка проводиться у разі, зокрема, надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про непідтвердження автентичності поданих органові доходів і зборів документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться, а також запитів стосовно надання інформації про зовнішньоекономічні операції, які здійснювалися за участю суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України (ст.351 МК України).
Відповідно до пп.5, 6 ч.1 ст.352 МК України посадовими особами органів доходів і зборів під час проведення перевірок можуть бути використані, зокрема, отримані від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджені відомості щодо вартісних, кількісних або якісних характеристик, країни походження, складу та інших характеристик, які мають значення для оподаткування товарів, їх ввезення (пересилання) на митну територію України або на територію вільної митної зони чи вивезення (пересилання) за межі митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення; інші матеріали, отримані в порядку та спосіб, передбачені цим Кодексом або інші законами України.

Під час оформлення МД № UA204010/2018/218836 від 07.09.2018, поданої позивачем до Рівненської митниці ДФС 07.09.2018, згідно якої заявлено до митного оформлення ввезений ним з Литви легковий автомобіль, марки "CITROEN", модель "C4", ідентифікаційний № НОМЕР_1 . Для митного оформлення позивач надав митному органу рахунок-фактуру від 06.09.2018, б/н, виданий UAB "ROLIDAS", відповідно до якого вартість транспортного засобу становить 1400 євро.
Митну вартість ввезеного транспортного засобу позивачем визначено у розмірі 1400 євро, що за курсом НБУ станом на час розмитнення становило 57463 грн 94 коп. За наслідками митного оформлення транспортного засобу сплачено мито на товари, що ввозяться (пересилаються) громадянами України на територію України та податок на додану вартість з ввезених на територію України товарів.

Проте, в ході перевірки відповідачем встановлено, що при митному оформленні позивачем вказаного товару його митна вартість в Україні була задекларована недостовірно, аналіз документів, отриманих від митного органу Литовської Республіки, свідчить про те, що вартість товару є нижчою ніж та, що була задекларована в країні відправлення (Литовська Республіка). Такі висновки відповідача ґрунтуються на тому, що відповідно до документів, надісланих митними органами Литовської республіки, зокрема, митної декларації від 06.09.2018 № 18LTLC0100EK0DF177, згідно з якою здійснено експорт транспортного засобу марки "CITROEN", модель "C4", ідентифікаційний номер НОМЕР_1 та рахунку фактури від 30.08.2018 серії TOL № 2698, вартість автомобіля становить 3600 євро (118 211,53 грн на дату митного оформлення автомобіля). Відправником автомобіля марки "CITROEN", модель "C4", ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , виступала компанія UAB "ERLANDO", LAISVES 7A, TAURAGE, LT.

Колегія суддів зауважує, що між відомостями експортної декларації, доданої до неї рахунку-фактури і наданими для митного оформлення транспортного засобу на території України документами є відмінності в частині його продавця і вартості транспортного засобу. Крім того, у експортній декларації № 18LTLC0100EK0DF177 одержувачем товару значиться інша особа.

Разом з тим, експортна декларація доводить лише факт початку процедури оформлення експорту транспортного засобу із Європейського Союзу в Литовській Республіці. Вказаний документ не виключає можливості переходу права на автомобіль після такого оформлення до інших осіб.

Покупцем товару в експортній декларації № 18LTLC0100EK0DF177 і доданому до неї рахунку-фактурі від 30.08.2018 серії TOL №2698 зазначений Oleksandr Zaritsryi, Ukraine, Rivne, однак доказів того, що він мав причетність до оформлення цієї декларації не здобуто. Також у наведеній декларації зазначено марку автомобіля CITROEN/4908 AJ 

Отже, згідно з інформацією митних органів Литовської Республіки автомобіль, вказаний у експортній митній декларації № 18LTLC0100EK0DF177, продавався UAB "ERLANDO" не позивачу, а іншій особі; доказів того, що вказаний громадянин ввозив на територію України цей транспортний засіб та здійснював митні процедури, відповідач не надав.

Також колегія суддів бере до уваги лист представника литовської фірми UAB "ROLIDAS", адресований адвокату Сов`яку В.В. на його запит, що є представником позивача у цій справі, зі змісту якого видно, що придбаний автомобіль марки "CITROEN", модель "C4", ідентифікаційний номер НОМЕР_1 у представника литовської фірми UAB "ROLIDAS" відповідно до наданого рахунку-фактури (інвойс) № б/н від 06.09.2018 дійсно за ціною 1400 Євро 06.09.2018.

Отже, ГУ ДФС у Рівненській області, взявши до уваги єдиним і беззаперечним доказом документи литовських митних органів, не перевірило обставин завершення експорту товару та для усунення сумнівів не вчинило запитів відповідним компаніям, які фігурують відправниками товару по литовських документах та документах, поданих до митного оформлення декларантом.

Самі по собі документи митних органів Литовської Республіки не є виключними, беззаперечними і визначальними доказами у справі, також в Акті перевірки жодним чином не обумовлено підстав надання переваги в доказовій силі документам Литовської Республіки, ніж тим, що подані до митного оформлення на митниці.

Доводи відповідача про оформлення позивачем іншого пакету документів на автомобіль ґрунтуються виключно на припущеннях, що є неприпустимим, так як жодними належними і допустимими доказом не підтверджені.

Оцінюючи обставини справи, колегія суддів виходить з того, що позивачем під час процедури митного оформлення задекларовано митну вартість транспортного засобу і сплачено суми обов`язкових платежів, виходячи з первинних (реєстраційних) документів. Отже, позивач виконав митні і податкові зобов`язання під час здійснення митних процедур.

Згідно п. 190.1 ст. 190 ПК України базою оподаткування для товарів, що ввозяться на митну територію України, є договірна (контрактна) вартість, але не нижче митної вартості цих товарів, визначеної відповідно до розділу III Митного кодексу України, з урахуванням мита та акцизного податку, що підлягають сплаті і включаються до ціни товарів.

Відтак, збільшення грошового зобов`язання з податку на додану вартість можливе за умови доведення податковим органом факту неправильного визначення договірної (контрактної) вартості.

За змістом ч. 6 ст. 69 МК України донарахування сум податкових зобов`язань після завершення процедури митного оформлення товарів можливо виключно у разі умисного подання платником податків недостовірних документів або недостовірної інформації під час митного оформлення.

При вирішенні наведеного спору колегія суддів також враховує сформовану правову позицію Верховного Суду по аналогічній категорії справ, яка викладена в постанові від 03.04.2018 у справі № 809/1227/17 (адміністративне провадження № К/9901/593/17).

За таких обставин колегія суддів приходить до переконання, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, та погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність задоволення позовних вимог за відсутності достатніх правових підстав для винесення спірних податкових повідомлень-рішень.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують, тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.   

Керуючись ст.ст. 229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

                                                   П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Рівненській області залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2019 року в адміністративній справі № 460/1842/19 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої  статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	Р. Й. Коваль 	
судді	 	В. В. Гуляк 	
 	 	Н. В. Ільчишин  	
Постанова складена у повному обсязі 13 травня 2020 року.