ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/6330/19                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Лиска І.Г.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  28 квітня 2020 року                                                                                            м. Київ
          Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
                             судді-доповідача:                       Собківа Я.М.,    
                                            суддів:                        Земляної Г.В., Глущенко Я.Б.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України на рішення Київського окружного адміністративного суду від 09 січня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду, з позовом, у якому просив:
- визнати протиправними дії Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України щодо нарахування та виплати йому грошової допомоги при звільненні, передбаченої  статтею 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої  постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року №889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій»;
- зобов`язати Фінансове управління Генерального штабу Збройних Сил України здійснити перерахунок та виплату позивачу грошової допомоги при звільнені, з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої  постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року №889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій»  з урахуванням раніше виплачених сум.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 09 січня 2020 року  адміністративний позов задоволено. 
В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення окружним адміністративним судом норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.     
Відповідно до ч.1  ст. 308 КАС України  суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до п. 2 ч. 1  ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання. 
На адресу Шостого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_1 , в якій позивач просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. 
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.  
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу в Головному управлінні оперативного забезпечення Збройних Сил України. 
Наказом Міністра оборони України №461 від 06.07.2017 року, позивач був звільнений у запас за станом здоров`я. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №189 від 22.08.2017 року позивач був виключений зі списків особового складу частини, знятий з усіх видів забезпечення та направлений для зарахування на військовий облік до Києво-Святошинського РВК Київської області.
Позивачу на підставі даного наказу була виплачена вихідна допомога без урахування додаткової щомісячної грошової винагороди, передбаченої  Постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року №889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій»  (далі - Постанова №889).
Вважаючи вказані дії відповідача протиправними, а свої права порушеними, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.
Колегія суддів, розглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги, дійшла висновку про обґрунтованість та правомірність висновків суду першої інстанції з огляду на наступне.  
Відповідно до  статті 19 Конституції України  органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
Відповідно до ч.2  ст.15 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»  військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.
Частиною другою  статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»  визначено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Постановою №889 (зі змінами, встановленими  Постановою КМУ №161 від 13.03.2013 року) передбачено виплату щомісячної додаткової грошової винагороди: військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які займають посади у Військово-Морських Силах Збройних Сил та Морській охороні Державної прикордонної служби, посади у військових частинах, підрозділах, закладах, установах та організаціях Збройних Сил (за переліком згідно з додатком), посади наземних авіаційних спеціалістів, що забезпечують безпеку польотів літаків і вертольотів, у військових частинах і підрозділах Повітряних сил та Сухопутних військ Збройних Сил, посади у військових частинах і підрозділах високо мобільних десантних військ та спеціального призначення Збройних Сил і військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) льотного складу Збройних Сил, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та Державної прикордонної служби - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення; військовослужбовцям Збройних Сил (крім тих, що зазначені у підпункті 1 цього пункту, та військовослужбовців строкової військової служби): з 1 квітня 2013 року - у розмірі, що не перевищує 20 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 вересня 2013 року - у розмірі, що не перевищує 40 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 січня 2014 року - у розмірі, що не перевищує 60 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 квітня 2014 року - у розмірі, що не перевищує 80 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 липня 2014 року - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.
Відповідно до п.38.1  наказу Міністра оборони України від 11.06.2008 року №260, який був чинним на момент виникнення спірних правовідносин, особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, які звільняються з військової служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
Пунктом 1  Постанови КМУ від 07.11.2007 року №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб»  встановлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Той факт, що встановлена Постановою №889 щомісячна додаткова грошова винагорода мала постійний характер і виплачувалася позивачу щомісячно, протягом двох років до дня його звільнення з військової служби, підтверджується письмовими доказами, зокрема, довідкою Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України від 16.11.2017 року №305/815 про нараховане (виплачене) грошове забезпечення позивачу та грошовим атестатом позивача, де вона зазначена складовою грошового забезпечення у пункті 4.4, як щомісячний додатковий вид грошового забезпечення, що повністю відповідає ч.2  статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Розмір одноразової грошової допомоги при звільненні визначений  статтею 15 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», - 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. При цьому,  стаття 15 цього Закону  не надає Міністру оборони України повноважень змінювати, визначати розмір чи встановлювати, які види грошового забезпечення включаються при визначенні одноразової грошової допомоги при звільненні.
Відповідно до ч.1  ст.7 КАС України, суд вирішує справи відповідно до  Конституції  та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Частиною 3 цієї ж статті визначено, що у разі невідповідності правового акта  Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.
Інструкції, затверджені  наказами Міністра оборони України від 11.06.2008 року №260  та  від 24.10.2016 року №550  значно звужують зміст статей  9  та  15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», оскільки ч. 2 ст.9 Закону передбачено значно більший перелік складових грошового забезпечення військовослужбовців, ніж Інструкціями Міністра оборони України.
В ієрархії нормативно-правових актів  Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»  має вищу юридичну силу, ніж накази Міністра оборони України, а тому має застосовуватися закон, який має вищу юридичну силу.
При визначенні розміру грошового забезпечення застосуванню підлягає саме  Закон №2011-ХІІ, а не підзаконні акти, які звужують поняття грошового забезпечення та суперечать вимогам зазначеного  Закону.
Такого висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 19.09.2019 року по справі №826/14564/17 (провадження К/9901/49169/18).
Ознаки щомісячної додаткової грошової винагороди, визначені Постановою №889, відповідають ознакам додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців, які мають щомісячний та постійний характер.
Оскільки останні 24 місяці перед звільненням додаткова грошова винагорода, на підставі Постанови №889, нараховувалась і виплачувалась позивачу щомісяця, підстави вважати таку винагороду одноразовим видом грошового забезпечення відсутні.
Аналогічна правова позиція з цього питання була висловлена в постановах Верховного Суду від 16 травня 2019 року по справі №826/11679/17, від 31 липня 2019 року по справі №826/3398/17, від 08 серпня 2019 року по справі №802/955/17-а, від 19.09.2019 року по справі №826/14564/17 (провадження К/9901/49169/18), від 22.10.2019 року по справі №826/2447/18.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що наявними у матеріалах справи письмовими доказами підтверджено той факт, що щомісячна додаткова грошова винагорода мала постійний характер та входила до складу місячного грошового забезпечення позивача у якості щомісячного додаткового виду грошового забезпечення. Доказів, які б спростували доводи позивача, а також достатніх та беззаперечних доказів в обґрунтування своїх заперечень, відповідач суду не надав.
Згідно з ч. 1  ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України  кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених  статтею 78 цього Кодексу. 
Всі наведені апелянтом доводи не спростовують вірних висновків суду першої інстанції.
Положеннями  ст. 242 КАС України  рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з п. 1 ч. 1  ст. 315 КАС України  за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до  ст. 316 КАС України  суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.                     
Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України залишити без задоволення.          
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 09 січня 2020 року залишити без змін.        
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

              Суддя-доповідач                                                                                 Собків Я.М.

  Суддя                                                                                                    Земляна Г.В.

             Суддя                                                                                                     Глущенко Я.Б.