У х в а л а
        
06 травня 2020 року
м. Київ
 
справа № 336/2693/19
 
провадження № 61-7390ск20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:Осіяна О. М. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Сакари Н. Ю., 
розглянув касаційну скаргу приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал страхування» на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 24 грудня 2019 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 27 березня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування», Запорізька дирекція приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» про стягнення страхового відшкодування, моральної шкоди, пені за прострочення виплати страхового відшкодування,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У травні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом.
Свій позов  ОСОБА_1 мотивував тим, що 01 липня 2018 року приблизно о 09 годині 50 хвилин ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «Audi-A4», номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по проспекту Моторобудівельників, у м. Запоріжжі, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_3 , яка перетинала проїзну частину по просп. Моторобудівельників, 52-а , внаслідок отриманих тілесних ушкоджень остання померла на місці дорожньо-транспорної пригоди (далі - ДТП). Автомобіль марки ««Audi-A4», номерний знак НОМЕР_1 на час скоєння ДТП був застрахований приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Арсенал Страхування» (далі - ПАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування»). 
У результаті вчиненого ДТП ОСОБА_1 спричинено матеріальну шкоду у вигляді витрат, пов`язаних із похованням матері, встановленням пам`ятника та моральну шкоду, що пов`язана з втратою близької людини, які заподіяні внаслідок експлуатації джерела підвищеної небезпеки. 
ОСОБА_1 на адресу ПАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» було подано заяву на виплату страхового відшкодування, який частково оплатив позивачу суму страхового відшкодування у розмірі 35 322 грн 07 коп., з яких: матеріальна шкода у розмірі 12 984 грн 07 коп. та моральна шкода у розмірі 22 338 грн. 
Посилаючись на те, що страховиком всупереч вимогам Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виплачено суму страхового відшкодування не в повному обсязі, що призвело до прострочення виплати страхового відшкодування на недоплачену частину, ОСОБА_1 просив суд стягнути з ПАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» недоплачену суму страхового відшкодування у розмірі 37 322 грн 06 коп., з яких: витрати на поховання у розмірі 14 984 грн 06 коп., моральна шкода у розмірі 22 338 грн, пеня за прострочення виплати страхового відшкодування у розмірі 2 355 грн 89 коп. 
Крім того, ОСОБА_1 просив суд стягнути з ОСОБА_2 на свою користь відшкодування моральної шкоди, пов`язаної із заподіянням смерті його матері, у розмірі 205 224 грн.
 
Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 24 грудня 2019 року, залишеним без змін постановою Запорізького апеляційного суду від 27 березня 2020 року, позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Стягнуто з ПАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 22 338 грн, витрати на поховання у розмірі 14 984 грн 06 коп., за прострочення виплати страхового відшкодування у розмірі 2 355 грн 89 коп.
Вирішено питання розподілу судових витрат.
В іншій частині позову ОСОБА_1 відмовлено.
 
24 квітня 2020 року ПАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» подало до Верховного Суду касаційну скаргу, що надійшла 27 квітня 2020 року, в якій скаржник просить суд рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 24 грудня 2019 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 27 березня 2020 року скасувати, й ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.
 
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.
 
08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року                        № 460-IХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».
 
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України (тут і далі у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
 
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).
 
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.
 
Так у відповідності до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України                             не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
 
Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).
 
Станом на 01 січня 2020 року прожитковий мінімум для працездатних осіб був установлений у розмірі 2 102 грн.
 
Ціна позову у цій справі становить 39 677 грн 95 коп., яка станом на 01 січня                  2020 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 102*100=210 200), тому у розумінні ЦПК України справа є малозначною. 
 
Відтак, вказана справа є малозначною в силу вимог закону.
 
Зазначена справа не є справою з ціною позову, яка перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та не належить до категорії справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження.
 
Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.
 
Касаційна скарга містить посилання на випадок, передбачений підпунктом в) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності якого судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню.
 
Проте, наведені заявником доводи у касаційній скарзі та аналіз судових рішень у цій справі не дають підстав для висновків про те, що касаційна скарга становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу, оскільки наведені мотиви самі по собі не можуть бути підставою, що підпадає під дію підпункту в) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, інших мотивувань касаційна скарга не містить. 
 
Вищевикладене свідчить про те, що посилання заявника на випадок, передбачений підпунктом в) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності якого судові рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, є необґрунтованим.
 
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.
 
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка                          є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень                                    та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).
 
З урахуванням наведеного, оскільки ПАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» подало касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у цій справі слід відмовити.
 
Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, статтями 175, 176 пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд
 
УХВАЛИВ:
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал страхування» на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 24 грудня 2019  року та постанову Запорізького апеляційного суду від 27 березня 2020  року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування», Запорізька дирекція приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» про стягнення страхового відшкодування, моральної шкоди, пені за прострочення виплати страхового відшкодування відмовити.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявнику.
 
Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                           О. М. Осіян
 
О. В. Білоконь 
 
Н. Ю. Сакара