ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/4752/19                                                       Суддя першої інстанції: Лапій С.М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  18 березня 2020 року                                                                            м. Київ
          
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
судді-доповідача          - Степанюка А.Г.,
суддів                    - Губської Л.В., Епель О.В.,
при секретарі                    - Ліневській В.В.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на прийняту у порядку письмового провадження ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2019 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпеки) про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И Л А:
У серпні 2019 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - Позивач, ФОП ОСОБА_1 ) звернулася до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпеки) (далі - Відповідач, Укртрансбезпеки) про скасування постанови Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про застосування адміністративно-господарського штрафу від 08.04.2019 року №106763.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 18.12.2019 року позовну заяву залишено без розгляду з підстав повторної неявки Позивача, належним чином повідомленого про дату, час та місце судового розгляду справи, та відсутності від нього заяви про розгляд справи за його відсутності.
Не погоджуючись із даним судовим рішенням, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду. Свою позицію обґрунтовує тим, що про судові засідання останнього не було повідомлено належним чином, що підтверджується матеріалами справи, а відтак оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню. Крім того, наголошує на порушенні Відповідачем порядку прийняття постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу та відсутності у діях Позивача порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт.
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 24.02.2020 року відкрито апеляційне провадження у справі, встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 18.03.2020 року.
У відзиві на апеляційну скаргу Укртрансбезпеки просило у задоволенні позовних вимог про визнання протиправною та скасування постанови про стягнення адміністративно-господарського штрафу відмовити, обґрунтовуючи свої доводи тим, що остання прийнята у відповідності до вимог чинного законодавства.
Учасники справи, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду справи, у судове засідання не прибули, до суду направили клопотання про розгляд справи за їх відсутності у порядку письмового провадження, а тому справа розглядалася у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції - скасуванню, виходячи з такого.
Як вбачається з матеріалів справи, при постановленні оскаржуваної ухвали суд першої інстанції виходив з того, що Позивач, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду справи, не прибув у судові засідання 18.11.2019 року, 04.12.2019 року та 18.12.2019 року, заяви про розгляд справи за його відсутності не подавав, що, в силу п. 4 ч. 1 ст. 240 КАС України, є підставою для залишення позовної заяви без розгляду. Крім того, суд зауважив, що доказів на підтвердження поважності неявки у судові засідання надано не було, а неодноразова неявка у судові засідання свідчить про зловживання особою своїми процесуальними правами.
З такими висновками суду першої інстанції судова колегія не може погодитися з огляду на таке.
Приписи ч. 5 ст. 205 КАС України визначають, що у разі неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду, якщо неявка перешкоджає розгляду справи. Якщо відповідач наполягає на розгляді справи по суті, справа розглядається на підставі наявних у ній доказів.
До позивача, який не є суб`єктом владних повноважень, положення цієї частини застосовуються лише у разі повторної неявки.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо позивач не прибув (повторно не прибув, якщо він не є суб`єктом владних повноважень) у підготовче засідання чи у судове засідання без поважних причин або не повідомив про причини неявки, якщо від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності.
З наведеного випливає, що постановлення ухвали про залишення позову без розгляду на підставі п. 4 ч. 1 ст. 240 КАС України можливе виключно за сукупності наступних умов: позивач повторно не прибув у підготовче засідання чи у судове засідання без поважних причини або не повідомив про причини неявки; позивач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи; позивачем не подано заяву про розгляд справи за його відсутності; неявка позивача перешкоджає розгляду справи.
Відсутність хоча б однієї з вказаних ознак виключає залишення позову без розгляду.
Аналогічна позиція викладена Верховим Судом, зокрема, у постановах від 27.02.2020 року у справі № 500/184/19, від 25.09.2019 року у справі № 815/1394/18, від 19.09.2018 року по справі №826/10538/17.
Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 17.10.2019 року відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі та призначено судове засідання на 18.11.2019 року. При цьому доказів направлення на адресу ФОП ОСОБА_1 копії вказаної ухвали матеріали справи не містять, адже сам по собі складений супровідний лист від 17.10.2019 року про направлення такого рішення (а.с. 39) за відсутності документів, які підтверджують його направлення учасникам справи, не може вважатися належним доказом повідомлення Позивача про дату, час та місце судового розгляду справи.
Згідно службового документу судового засідання (а.с. 41) та повістки про виклик (а.с. 42) наступне судове засідання було призначене на 04.12.2019 року, яку не було отримано ФОП ОСОБА_1 у зв`язку з закінченням строку зберігання (а.с. 44).
При цьому, до Київського окружного адміністративного суду Позивачем 03.12.2019 року подано клопотання про перенесення судового засідання у зв`язку з тим, що останній не отримував ухвалу від 17.10.2019 року, а про дату судового засіданні 04.12.2019 року дізнався з офіційного сайту судової влади (а.с. 45, 49-51).
Згідно службового документу судового засідання (а.с. 46) та повістки про виклик (а.с. 47) наступне судове засідання було призначене на 18.12.2019 року. Зі змісту наявного у матеріалах справи результату відстеження поштового відправлення №0113331360502 вбачається, що станом на 18.12.2019 року останнє перебуває у точці видачі/доставки у поштовому відділенні №01133 (а.с. 53).
Судом апеляційної інстанції вже було зазначено вище, що обов`язковою передумовою для залишення позову без розгляду є необхідність встановлення належності повідомлення позивача про дату, час та місце розгляду справи, а також можливість її розгляду без участі такої особи або його представника.
Відповідно до ч. 3 ст. 126 КАС України повістка повинна бути вручена не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, крім випадку, коли повістка вручається безпосередньо в суді.
Якщо для розгляду окремих категорій справ, заяв або клопотань учасників справи цим Кодексом встановлено строк розгляду менше десяти днів, повістка має бути вручена у строк, достатній для прибуття особи до суду для участі в судовому засіданні.
Згідно ч. 1 ст. 127 КАС України часом вручення повістки вважається: 1) день вручення судової повістки під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Тобто, особа вважається належним чином повідомленою про дату, час та місце судового розгляду справи виключно за умови отримання повістки не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання.
Судовою колегією враховується, що у рішенні від 08.11.2018 року Європейський суд з прав людини у справі «Созонов та інші проти України» зазначено, що на національні суди покладається обов`язок з`ясувати чи були судові повістки або інші документи завчасно отримані сторонами та, за необхідності, зафіксувати таку інформацію у тексті рішення.
Однак, як вбачається з матеріалів справи, відомості про повідомлення ФОП ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи, призначеної до розгляду на 18.11.2019 року, у матеріалах справи відсутні. Відсутні також і докази про належне повідомлення Позивача про дату, час та місце розгляду справи 18.12.2019 року, оскільки відповідного поштового повідомлення матеріали справи не містять. До того ж, результати відстеження поштового відправлення №0113331360502 (а.с. 53), навіть за умови, що вони стосуються факту направлення на адресу ФОП ОСОБА_1 повістки на 18.12.2019 року, свідчать, що станом на 18.12.2019 року її не було отримано Позивачем.
Перевіряючи належність повідомлення ФОП ОСОБА_1 про судове засідання, яке було призначено на 04.12.2019 року, судова колегія вважає за необхідне зауважити, що на виконання вищезгаданих положень КАС України судом першої інстанції було направлено Позивачу 20.11.2019 року на зазначену ним адресу повістку, проте поштове відправлення повернулося на адресу суду у зв`язку із «закінченням встановленого строку зберігання», тобто з незалежних від суду причин, а відтак, на переконання судової колегії, ФОП ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, призначеного на 04.12.2019 року.
Указаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 20.06.2019 року у справі № 826/6963/16.
Водночас, зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про повідомлення Позивача про дату, час та місце розгляду справи належним чином, який мав відбутися 18.11.2019 року та 18.12.2019 року, а відтак передчасно постановив ухвалу про залишення позову без розгляду.
Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 12.06.2018 року у справі №2-а-3733/11.
Крім того, судовою колегією враховується, що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 248 КАС України ухвала, що викладається окремим документом, складається з мотивувальної частини із зазначенням мотивів, з яких суд дійшов висновків, і закону, яким керувався суд, постановляючи ухвалу.
У рішенні «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 року Європейський суд з прав людини підкреслив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя.
Разом з тим, зміст оскаржуваної ухвали вказує на те, що у ній відсутні мотиви, якими Київський окружний адміністративний суд керувався, стверджуючи, що неявка Позивача перешкоджає розгляду справи. Викладене, у свою чергу, свідчить, що в оскаржуваній ухвалі відсутні всі передбачені КАС України передумови для залишення позовної заяви без розгляду.
Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 11.09.2018 року у справі №805/3837/17-а.
З урахуванням наведених обставин судова колегія приходить до висновку про помилковість постановленої судом першої інстанції ухвали від 18.12.2019 року про залишення позову без розгляду, наслідком чого є її скасування.
Щодо доводів Апелянта про невідповідність оскаржуваної постанови від 08.04.2019 року №106763 вимогам чинного законодавства з огляду на прийняття її з порушенням процедури та відсутності факту вчинення порушення, а також щодо аргументів Відповідача на їх спростування, то останні не можуть оцінюватися у межах апеляційного перегляду ухвали про залишення позовної заяви без розгляду, оскільки підлягають вивченню у ході розгляду справи по суті.
Судова колегія вважає за необхідне зазначити, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до ч. 3 ст. 312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.
Згідно п. 4 ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при вирішенні питання про залишення позову без розгляду було порушено норми процесуального права, у зв`язку з чим вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити - ухвалу суду першої інстанції скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись ст. ст. 240, 242-244, 250, 308, 312, 320, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -  

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - задовольнити.
Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2019 року - скасувати.
Справу направити до Київського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                      А.Г. Степанюк 

Судді                                                                                            Л.В. Губська

                                                                                                    О.В. Епель

Повний текст постанови складено « 18» березня 2020 року.