УХВАЛА        
 
30 березня 2020 року
м. Київ
 
справа № 175/2161/17
провадження № 61-3985ск20
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду                    Червинської М. Є. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 05 лютого 2020 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Юна промислово-фінансова компанія», ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності,
 
ВСТАНОВИВ :
 
Заочним рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 18 серпня 2017 року позовні вимоги задоволено частково. За рахунок погашення заборгованості за договором позики від 14 червня 2017 року, яка становить 5 000 000 грн та договором іпотеки від 14 квітня 2017 року, звернуто стягнення на предмет іпотеки та визнано за ОСОБА_1 право власності на нежитлове приміщення. Припинено право власності за ОСОБА_2 на нежитлове приміщення. В іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 05 лютого 2020 року апеляційну скаргу приватного підприємства «Ріелтіс груп» задоволено. Заочне рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 18 серпня 2017 року скасовано в частині задоволення позову ТОВ «Юна промислово-фінансова компанія», ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності та ухвалено в цій частині нове судове рішення. Відмовлено у задоволенні позову                           ТОВ «Юна промислово-фінансова компанія», ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
28 лютого 2020 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 до Верховного Суду ОСОБА_1 подано касаційну скаргу на постанову Дніпровського апеляційного суду від 05 лютого 2020 року, яка не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження з наступних підстав.
 
Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:
 
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
 
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
 
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
 
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
Пунктом 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) продається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
 
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
 
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
 
Як на підставу касаційного оскарження заявник посилається на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, а саме застосування судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні норми права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, проте не зазначає постанови Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
 
За таких обставин, відповідно до вимог частини другої, четвертої статті 392 ЦПК України, заявнику необхідно надіслати на адресу суду уточнену редакцію касаційної скарги, в якій повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав) та надіслати копії скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.
 
Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею         392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
 
Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,
 
УХВАЛИВ :
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 05 лютого 2020 року залишити без руху.
 
Надати для усунення зазначених вище недоліків строк до 22 квітня       2020 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
 
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга буде повернута заявникові.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                М. Є. Червинська