КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Апеляційне провадження:                                                        Доповідач - Ратнікова В.М.
22-ц/824/7407/2020             
                                   
                                        П О С Т А Н О В А
 
                              І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И
 
                  м. Київ                                                                                    Справа №357/11090/18

28 травня 2020 року Київський апеляційний суд у складі  колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:
 
головуючого судді  - Ратнікової В.М.
суддів                        - Борисової О.В.    
                                    - Левенця Б.Б.
при секретарі             - Масловській К.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Матюші» адвоката Танцюри Юлії Борисівни на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02 березня 2020 року, ухвалене під головуванням судді Дубановської І.Д., у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Матюші" до ОСОБА_1 , державного реєстратора Київської обласної філії Комунального підприємства "Реєстрація нерухомості та бізнесу" Янчук Світлани Василівни, Товариства з додатковою відповідальністю "Шамраївський цукровий завод", державного реєстратора Комунального підприємства Великодимерської селищної ради "Комунальна служба реєстрації речових прав" Желтоухової Жанни Сергіївни про визнання недійсним правочину щодо дострокового розірвання договору оренди, визнання недійсним договору оренди, скасування рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, -
в с т а н о в и в:
 
24 вересня 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Матюші" звернулося до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 , Державного реєстратора Київської обласної філії Комунального підприємства "Реєстрація нерухомості та бізнесу" Янчук Світлани Василівни, Товариства з додатковою відповідальністю "Шамраївський цукровий завод", державного реєстратора Комунального підприємства Великодимерської селищної ради "Комунальна служба реєстрації речових прав" Желтоухової Жанни Сергіївни про визнання недійсним правочину щодо дострокового розірвання договору оренди, визнання недійсним договору оренди, скасування рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно.
Позовні вимоги обґрунтовувало тим, що  ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 2,1402 га з кадастровим номером 3220483500:01:010:0008, що розташована у межах Матюшівської сільської ради Білоцерківського району Київської області. 
06.08.2014 року ОСОБА_1 уклав з ТОВ Агрофірма «Матюші» договір оренди землі б/н, за яким передав в оренду товариству свою земельну ділянку строком на 10 років. 
08.02.2015 року було проведено державну реєстрацію права оренди за ТОВ Агрофірма «Матюші» за індексним номером 19175599.
Наприкінці грудня 2017 року ТОВ Агрофірма «Матюші»  отримало від ОСОБА_1 повідомлення за вих. № б/н від 26.12.2017 року про розірвання договору оренди в односторонньому поряду на підставі п. 33 договору оренди, у зв`язку  з невиконанням   товариством  зобов`язання щодо сплати орендної плати за 2016, 2017 роки. 
Однак, ТОВ Агрофірма «Матюші» належним чином сплатило ОСОБА_1    орендну плату за вказаний період. 
На початку лютого 2018 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно товариству стало відомо, що 28.12.2017 року на підставі повідомлення про розірвання  договору оренди землі державний реєстратор Київської обласної філії Комунального підприємства «Реєстрація нерухомості та бізнесу» Янчук С.В. прийняла рішення про державну реєстрацію припинення права оренди ТОВ Агрофірма «Матюші» земельної ділянки площею 2,1402 га з кадастровим номером 3220483500:01:010:0008. 
29.12.2017 року ОСОБА_1 уклав з ТДВ «Шамраївський цукровий завод» договір оренди № б/н, за яким передав останньому в оренду земельну ділянку площею 2,1402 га з кадастровим номером 3220483500:01:010:0008, а 10.01.2018 року державний реєстратор Комунального підприємства Великодимерської селищної ради «Комунальна служба реєстрації речових прав» Желтоухова Ж.С. прийняла рішення про державну реєстрацію права оренди вказаної земельної ділянки за ТОВ «Шамраївський цукровий завод». 
Внаслідок розірвання ОСОБА_1   в односторонньому порядку договору оренди землі, укладеного  06.08.2014 року  між ним та  ТОВ Агрофірма «Матюші»  за відсутності правових підстав та  укладення  ним договору оренди землі б/н від  29.12.2017 року з ТДВ «Шамраївський цукровий завод», позивач незаконно був позбавлений права оренди земельної ділянки. 
Враховуючи викладене просило суд: 
визнати недійсним вчинений ОСОБА_1 односторонній правочин щодо розірвання в односторонньому порядку договору оренди № б/н від 06 серпня 2014 року оформленого повідомленням № б/н від 26 грудня 2017 року; 
скасувати рішення державного реєстратора Київської обласної філії комунального підприємства «Реєстрації нерухомості та бізнесу» Янчук Світлани Василівни про державну реєстрацію припинення іншого речового права - права оренди: індексний номер: 39025754 від 28 грудня 2017 року 13:26:30; 
визнати недійсним договір оренди землі № б/н від 29 грудня 2017 року, укладений між ОСОБА_1 та Товариством з додатковою відповідальністю «Шамраївський цукровий завод» щодо земельної ділянки з кадастровим номером площею 2,1402 га з кадастровим номером 3220483500:01:010:0008; 
скасувати рішення державного реєстратора комунального підприємства Великодимерської селищної ради «Комунальна служба реєстрації речових прав» Желтоухової Жанни Сергіївни про державну реєстрацію іншого речового права - права оренди: індексний номер: 39148066 від 10 січня 2018 року 12:56:38; 
стягнути солідарно із ОСОБА_1 , Товариства з додатковою відповідальністю «Шамраївський цукровий завод», державного реєстратора Київської обласної філії комунального підприємства «Реєстрація нерухомості та бізнесу» Янчук Світлани Василівни, державного реєстратора комунального підприємства Великодимерської селищної ради «Комунальна служба реєстрації речових прав» Желтоухової Жанни Сергіївни судові витрати по справі.
Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02 березня 2020 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Матюші" до ОСОБА_1 , Державного реєстратора Київської обласної філії Комунального підприємства "Реєстрація нерухомості та бізнесу" Янчук Світлани Василівни, Товариства з додатковою відповідальністю "Шамраївський цукровий завод", державного реєстратора комунального підприємства Великодимерської селищної ради "Комунальна служба реєстрації речових прав" Желтоухової Жанни Сергіївни про визнання недійсним правочину щодо дострокового розірвання договору оренди, визнання недійсним договору оренди, скасування рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно - залишено без задоволення.
Не погоджуючись таким рішенням суду першої інстанції, 23 березня 2020 року представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Матюші» адвокат Танцюра Юлія Борисівна подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02 березня 2020 року та ухвалити нове  судове рішення про задоволення позовних вимог товариства .
Апеляційну скаргу обґрунтовувала тим що, відмовляючи у задоволенні позовних вимог про визнання недійсним правочину щодо дострокового розірвання договору оренди, визнання недійсним договору оренди, скасування рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно,  суд першої інстанції не врахував, що ТОВ Агрофірма «Матюші» належним чином виконувало свої зобов`язання за  укладеним з ОСОБА_1 договором оренди землі  від 06 серпня 2014 року, як в частині повної та своєчасної виплати орендної плати орендодавцю, так і в частині належного користування земельною ділянкою за призначенням. Згідно з видатковим касовим ордером № 204 від 14.06.2016 - у 2016 році ОСОБА_1 було видано в рахунок  оплати за оренду земельної ділянки  2000,00 грн.;  згідно з відомістю на виплату грошей № 20 від 12.05.2017 - у травні 2017 року ОСОБА_1 видано в рахунок оплати за оренду земельної ділянки  6000,00 грн.; згідно з відомістю на виплату грошей № 37 від 28.08.2017 - у серпні 2017 року ОСОБА_1 видано в рахунок оплати за оренду земельної ділянки  1000,00 грн. Отримання грошових коштів в рахунок оплати за оренду земельної ділянки  підтверджується особистим підписом ОСОБА_1 у зазначених відомостях. Протягом всього строку дії договору оренди землі жодних заперечень чи претензій щодо неналежного виконання орендарем своїх зобов`язань від ОСОБА_1 не надходило. Починаючи з 2014 року позивач користувався орендованою земельною ділянкою, здійснював її обробіток та сплачував орендну плату  орендодавцю  ОСОБА_1   у відповідності до досягнутих сторонами домовленостей.
Висновок суду першої інстанції про те, що надані ТОВ Агрофірма «Матюші» відомості на виплату грошей в рахунок оплати за оренду земельної ділянки  не можна вважати достовірними доказами, оскільки вони не містять інформації про те, що виплата грошових коштів відбувалася саме на виконання договору оренди від 06.08.2014 року є безпідставним, оскільки надані суду відомості на підтвердження виплати орендної плати орендодавцю: ідентифікують особу, яка здійснювала виплату орендної плати - ТОВ Агрофірма «Матюші» (підтверджується відтиском штампу на відомостях із зазначенням назви підприємства, ідентифікаційного коду та позначкою «погашено»); ідентифікують особу, яка отримувала відповідні виплати - ОСОБА_1 (з проставлянням підпису особи, яка отримала відповідні кошти); ідентифікують суму коштів, яка була виплачена особі (наявна графа «сума до видачі», де вказана відповідна сума цифрами, в т. ч. розмір копійок); ідентифікують дату проведеної виплати (дата зазначена у графі «У касу для оплати, а також зазначення у назві відомості місяця і року, за який проводиться оформлення відповідної відомості і проведення виплати); кожна відомість містить примітку про те, що сума виплачується в рахунок оренди та зазначається рік, за який здійснюється виплата; відомості містять відмітку про загальну суму, яка підлягає виплаті за відповідною відомістю (цифрами та прописом); відомості містять підписи керівника та головного бухгалтера підприємства, яке здійснює виплату.При цьому позивачем зверталася увага суду першої інстанції на те, що будь-якого іншого договору оренди між ТОВАгрофірма «Матюші» та ОСОБА_1 , починаючи з 2014 і по нинішній час не укладалося, і доказів зворотного суду надано не було. Наявність певних недоліків при оформленні відомостей на виплату грошових коштів в рахунок оплати за оренду земельної ділянки  не може бути підставою для залишення поза увагою таких документів та визнання їх неналежними доказами у справі.
Посилається на те, що  відповідач ОСОБА_1 не надав суду будь-яких доказів на підтвердження того, що він не отримував  від ТОВ Агрофірма «Матюші»  орендної плати за договором оренди від 06.08.2014 року, або доказів того, що він у будь-якій формі звертався до ТОВ Агрофірма «Матюші» із вимогами, претензіями, зауваженнями з приводу порядку виконання орендарем своїх зобов`язань в частині повної та своєчасної виплати орендної плати за договором оренди землі.Також у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що підпис від імені ОСОБА_1 у відомостях на виплату грошових коштів в  рахунок оплати за оренду земельної ділянки, які надані суду  позивачем, були виконані від його імені іншою особою.
Крім того, ні умови договору оренди землі, ні положення чинного законодавства не передбачають можливості розірвання договору оренди землі на підставі одностороннього повідомлення про таке розірвання, якщо встановлені певні умови для виникнення права на таке розірвання, які потребують встановлення та доказування належними та допустимими доказами. Вважає, що у разі наявності будь-яких претензій з боку орендодавця щодо порядку та строків виконання орендарем умов договору оренди та наміру орендодавця розірвати такий договір, останній зобов`язаний у встановленому законом порядку звернутися до суду з відповідною вимогою та довести наявність підстав для дострокового розірвання договору за рішенням суду.
За таких обставин, суд першої інстанції мав визнати недійсним вчинений ОСОБА_1 правочин про розірвання в односторонньому порядку договору оренди № б/н від 06 серпня 2014 року, оформлений повідомленням № б/н від 26 грудня 2017 року на підставі норм частини першої статті 215 та  частин першої та третьої статті 203 ЦК України з метою відновлення порушеного права оренди ТОВ Агрофірма «Матюші» на спірну земельну ділянку.
Судом першої інстанції не надано належної оцінки діям державного реєстратора Янчук С.В. при прийнятті рішення про державну реєстрацію припинення права оренди ТОВ Агрофірма «Матюші» на спірну земельну ділянку та залишено поза увагою доводи позивача про те, що у державного реєстратора об`єктивно не було можливості встановити наявність/відсутність обставин, на які посилався ОСОБА_1 у своєму повідомленні про розірвання, адже жодного іншого документу до такого повідомлення не додано, і про наявність будь-яких інших документів, які могли підтверджувати обґрунтованість заявлених ОСОБА_1 вимог про припинення державної реєстрації права оренди позивача на спірну земельну ділянку, державним реєстратором у ДРРПНМ не зазначено. Таким чином, на підставі самого лише повідомлення про розірвання договору в односторонньому порядку державний реєстратор з об`єктивних причин не мав можливості встановити наявність чи відсутність обставин, якими було мотивоване право на розірвання договору оренди в односторонньому порядку. Жодних доказів звернення до орендаря із претензіями, вимогами, листами з приводу неналежного виконання умов договору оренди від 06.08.2014 ОСОБА_1 ні державному реєстратору, ні суду не надав. Крім того, умовами договору оренди від 06.08.2014 року не передбачено можливості його розірвання в односторонньому порядку шляхом надсилання орендодавцем відповідного повідомлення орендарю, а тому, згідно з умовами  укладеного між сторонами договору оренди, повідомлення про розірвання не може бути документом, що підтверджує припинення права оренди ТОВ Агрофірма «Матюші» на земельну ділянку.
Помилковими також є висновки суду першої інстанції щодо відсутності підстав для визнання недійсним оспорюваного договору оренди від 29.12.2017 року, укладеного між ОСОБА_1 та ТДВ «Шамраївський цукровий завод», оскільки особа, якій планувалося передати за оспорюваним правочином земельну ділянку, що вже перебувала в оренді у іншого орендаря, не могла набути право оренди на таку земельну ділянку. Відтак, наявність чинного договору оренди від 06.08.2014 року виключало можливість реєстрації права оренди на одну і ту саму земельну ділянку за іншим орендарем ТДВ «Шамраївський цукровий завод». Станом на дату підписання між ОСОБА_1 та ТДВ «Шамраївський цукровий завод» оспорюваного правочину від 29.12.2017 року, договір оренди  землі від 06.08.2014 року був чинним і залишається чинним на сьогоднішній день.
Враховуючи викладене, помилковим є висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для скасування рішення державного реєстратора Желтоухової Ж.С. про державну реєстрацію права оренди на спірну земельну ділянку за ТДВ «Шамраївський цукровий завод».
Відзиву на апеляційну скаргу подано не було.
У судовому засіданні представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Матюші» адвокат Танцюра Юлія Борисівна повністю підтримала доводи апеляційної скарги  та просила її задовольнити.
Відповідач ОСОБА_1 ,  представник  відповідача Товариства з додатковою відповідальністю "Шамраївський цукровий завод", державний реєстратор Київської обласної філії Комунального підприємства "Реєстрація нерухомості та бізнесу" Янчук Світлана Василівна та державний  реєстратор комунального підприємства Великодимерської селищної ради "Комунальна служба реєстрації речових прав" Желтоухова Жанна Сергіївна в судове засідання не з`явилися, про день та час слухання справи повідомлялися у встановленому порядку, а тому суд вважає можливим розгляд справи  у їх відсутності.
Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення представника  позивача, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає  задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що  ОСОБА_1 належить на праві власності земельна ділянка з кадастровим номером 3220483500:01:010:0008, яка знаходиться в межах землекористування Матюшівської сільської ради, загальною площею 2,1402 га, що підтверджується державним актом про право власності на землю серії ЯД № 667631, виданим Білоцерківською районною державною адміністрацією Київської області 21 грудня 2006 року (а.с. 13).
06 серпня 2014 року між ОСОБА_1 (далі - орендодавець) і Товариством з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Матюші» (далі - орендар) був укладений договір оренди землі (а.с. 9-10).
Згідно з умовами  п. 1 договору оренди землі від 06 серпня 2014 року, орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться за адресою: Київська область, Білоцерківський район, Матюшівська сільська рада та належить орендодавцю на праві власності на підставі державного акта про право власності на землю серії ЯД № 667631, виданого Білоцерківською районною державною адміністрацією Київської області 21 грудня 2006 року.
Відповідно до п. 2 договору оренди землі від 06 серпня 2014 року, в оренду передається земельна ділянка: кадастровий номер 3220483500:01:010:0008, розташована на території Матюшівської сільської ради, загальною площею 2,1402 га, в тому числі рілля 2,1402 га.
Пунктом 5 договору оренди землі від 06 серпня 2014 року передбачено, що договір укладено на 10 років.
Згідно п. 6 договору оренди землі від 06 серпня 2014 року, орендна плата нараховується та видається орендарем в розмірі 3 % від грошової оцінки земельної ділянки у грошовій, натуральній та відробітковій формах за добровільним рішенням власника земельної ділянки, що становить 1 913,84 грн. Додаткові умови: оранка, культивація та обмолот на присадибних ділянка 0,30 га буде проводитись безкоштовно, надання автомобіля для доставки хворого до лікувального закладу, надання допомоги на лікування, при наявності документа та заяви, в розмірі 200 гривень, в разі смерті орендодавця допомога на поховання в розмірі 500 грн. або продукти на дану суму на підставі заяви особи, що займається похованням.
Відповідно до п. 8 договору оренди землі від 06 серпня 2014 року, орендна плата видається  до 31 грудня поточного року.
Пунктом 9 договору оренди землі від 06 серпня 2014 року встановлено, що видача грошей, продукції та надання послуг в рахунок орендної плати оформляється відомістю на видачу грошей, продукції та послуг.
Також згідно п. 33 договору оренди землі від 06 серпня 2014 року, розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку допускається. Умовами розірвання договору в односторонньому порядку є несплата в повному обсязі орендної плати в строки, встановлені договором.
Відповідно до акту приймання-передачі земельної ділянки від 06 серпня 2014 року орендодавець ОСОБА_1 передав, а орендар  ТОВ Агрофірма «Матюші» прийняло  в строкове  платне користування  на умовах  оренди земельну ділянку з кадастровим номером 3220483500:01:010:0008, що знаходиться в межах землекористування Матюшівської сільської ради, загальною площею 2,1402 га, у тому числі рілля - 2,1402 га (а.с. 11).
Згідно рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області Кулика В.О. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 19175599 від 08 лютого 2015 року, внесений запис про інше речове право: 8652226 (спеціальний розділ) про строкове платне користування земельною ділянкою 3220483500:01:010:0008, що знаходиться в межах землекористування Матюшівської сільської ради, загальною площею 2,1402 га за Товариством з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Матюші» (а.с. 24-25).
26 грудня 2017 року ОСОБА_1 направлено Товариству з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Матюші» повідомлення про розірвання договору оренди землі від 06 серпня 2014 року у зв`язку із невиконанням орендарем умов договору  щодо сплати орендної плати за 2016, 2017 роки (а.с. 18).
Згідно рішення державного реєстратора Київської обласної філії комунального підприємства «Реєстрація нерухомості та бізнесу» Янчук С.В., індексний номер рішення: 39025754 від 28 грудня 2017 року запис про інше речове право: 8652226 (спеціальний розділ) про строкове платне користування земельною ділянкою 3220483500:01:010:0008, що знаходиться в межах землекористування Матюшівської сільської ради, загальною площею 2,1402 га за Товариством з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Матюші» припинений (а.с. 24-25).
29 грудня 2017 року між ОСОБА_1 (далі - орендодавець) і Товариством з додатковою відповідальністю «Шамраївський цукровий завод» (далі - орендар) укладений договір оренди землі за умовами якого орендодавець надає, а орендар приймає у строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться в межах Матюшівської сільської ради, а саме: земельну ділянку загальною площею 2,1402 га ,у тому числі ріллі 2,1402 га, згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку ЯД № 667631 від 21 грудня 2006 року, кадастровий номер земельної ділянки 3220483500:01:010:0008 (п.п.1,2 договору) (а.с. 83-84).
 У відповідності до  умов п. 6 договору оренди землі від 29 грудня 2017 року, договір укладено на 7 років.
Згідно рішення державного реєстратора Комунального підприємства Великодимерської селищної ради «Комунальна служба реєстрації речових прав» Желтоухової Ж.С. про реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 39148066 від 10 січня 2018 року, внесений запис про інше речове право: 24334447 про право оренди земельної ділянки 3220483500:01:010:0008, що знаходиться в межах землекористування Матюшівської сільської ради, загальною площею 2,1402 га за ТДВ «Шамраївський цукровий завод».
Звертаючись до суду з  позовом до ОСОБА_1 , державного реєстратора Київської обласної філії Комунального підприємства "Реєстрація нерухомості та бізнесу" Янчук Світлани Василівни, Товариства з додатковою відповідальністю "Шамраївський цукровий завод", державного реєстратора Комунального підприємства Великодимерської селищної ради "Комунальна служба реєстрації речових прав" Желтоухової Жанни Сергіївни про визнання недійсним правочину щодо дострокового розірвання договору оренди, визнання недійсним договору оренди, скасування рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, Товариство з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Матюші" посилалося на те, що одностороннє розірвання ОСОБА_1 договору оренди землі від 06 серпня 2014 року є безпідставним, адже орендна плата сплачувалась орендодавцю  у повному обсязі, будь-яких претензій щодо розміру виплаченої орендної плати або щодо недоотриманої орендної плати  на адресу позивача від   ОСОБА_1 не надходило, а тому  підстав  для  дострокового розірвання  в односторонньому порядку вказаного договору  у  ОСОБА_1 не було. Відповідно, укладений в подальшому  між ОСОБА_1 та  Товариством з додатковою відповідальністю "Шамраївський цукровий завод" договір оренди   землі від 29 грудня 2017 року є недійсним, так як  на день його укладення  вказана земельна ділянка перебувала  в оренді у  позивача. 
Відмовляючи в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Матюші" до ОСОБА_1 , державного реєстратора Київської обласної філії Комунального підприємства "Реєстрація нерухомості та бізнесу" Янчук Світлани Василівни, Товариства з додатковою відповідальністю "Шамраївський цукровий завод", державного реєстратора комунального підприємства Великодимерської селищної ради "Комунальна служба реєстрації речових прав" Желтухової Жанни Сергіївни про визнання недійсним правочину щодо дострокового розірвання договору оренди, визнання недійсним договору оренди, скасування рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, суд першої інстанції послався на те, що належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що ТОВ Агрофірма «Матюші» здійснила   виплату ОСОБА_1   орендної плати за договором оренди землі від 06 серпня 2014 року за 2016 рік  відсутні,  а тому він, на підставі  умов п. 33 договору оренди землі від 06 серпня 2014 року, мав право на одностороннє  розірвання  з позивачем договору оренди землі  від  06 серпня 2014 року та укладення  договору оренди  землі від 29 грудня 2017 року з новим орендарем Товариством з додатковою відповідальністю "Шамраївський цукровий завод" і підстав для визнання вказаних правочинів недійсними  немає. 
З такими висновками  суду першої інстанції колегія суддів  погодитися не може, виходячи з наступного. 
Відповідно до вимог ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно  ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним  є рішення, ухвалене  судом відповідно до норм матеріального  права із дотриманням  норм  процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому  засіданні. 
Таким вимогам закону оскаржуване рішення не відповідає.
Згідно з частиною 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.
Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).
Відповідно до частини 1 статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до вимог частин 2 та 3 цієї статті, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.
Положеннями частини 1 статті 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6 статті 203 ЦК України.
Згідно з частиною 1 статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.
Правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення (ч.1 ст.236 ЦК України).
Статтею 1 Закону України «Про оренду землі» визначено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Згідно з частиною 4 статті 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Підставою для укладення договору оренди може бути цивільно-правовий договір про відчуження права оренди.
Відповідно до статей 125, 126 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Відповідно до абзацу першого частини першої ст.792 ЦК України, статті 13 Закону України «Про оренду землі» за договором оренди землі орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Статтею 31 Закону України «Про оренду землі» визначено, що договір оренди землі припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено; викупу земельної ділянки для суспільних потреб та примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря; смерті фізичної особи-орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмови осіб, зазначених у статті 7 цього Закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки; ліквідації юридичної особи-орендаря; відчуження права оренди земельної ділянки заставодержателем; набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці; припинення дії договору, укладеного в рамках державно-приватного партнерства (щодо договорів оренди землі, укладених у рамках такого партнерства). Договір оренди землі припиняється також в інших випадках, передбачених законом. Договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.
Відповідно до  статті 27 Закону України «Про оренду землі» орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону.
Згідно з статтею 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.
Відповідно до статті 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати, тобто платежу, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.
Статтею 21 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.
Статтею 22 Закону України «Про оренду землі» визначено, що орендна плата справляється у грошовій формі. За згодою сторін розрахунки щодо орендної плати за землю можуть здійснюватися у натуральній формі. Розрахунок у натуральній формі має відповідати грошовому еквіваленту вартості товарів за ринковими цінами на дату внесення орендної плати.
Відповідно до статті 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.
Системний аналіз зазначених норм законодавства дає підстави для висновку, що правовою підставою для розірвання договору оренди є систематична несплата орендної плати орендарем на користь орендодавця, під чим розуміється два і більше таких випадків. Разове порушення умов договору оренди у цій частині не вважається систематичним і не може бути підставою для його розірвання, проте повторне порушення свідчить про систематичність.
Направляючи ТОВ Агрофірма «Матюші» повідомлення від 26 грудня 2017 року про розірвання договору оренди землі №б/н від 06 серпня 2014 року, відповідач ОСОБА_1 вказував на невиконання орендарем своїх обов`язків по сплаті орендної плати за 2016  рік та  за 2017 рік, обов`язку по здійсненню на  його присадибній ділянці оранки, культивації та обмолоту,  не наданню автомобіля для відвідування ним лікарні.
У силу ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст.89 ЦПК України).
Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову зазначив, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження здійснення ТОВ Агрофірма «Матюші» виплати орендної плати за договором оренди землі від 06 серпня 2014 року за 2016 рік на користь ОСОБА_1 , вважаючи, що надані ТОВ Агрофірма «Матюші» відомості на виплату не є  належним доказом отримання ОСОБА_1 орендної плати.
З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може, так як він не ґрунтується на встановлених обставинах справи та  досліджених доказах, з огляду на наступне.
 З  наданих суду та досліджених в судовому засіданні доказів встановлено, що згідно з видатковим касовим ордером  ТОВ   Агрофірма " Матюші" № 204 від 14.06.2016 року - у 2016 році ОСОБА_1 видано в рахунок  сплати орендної плати  2000,00 грн.. Згідно з відомістю ТОВ   Агрофірма " Матюші" на виплату грошей № 20 від 12.05.2017 року, у травні 2017 року ОСОБА_1 видано в рахунок  сплати орендної плати  6000,00 грн.  Відповідно до відомості  ТОВ   Агрофірма " Матюші" на виплату грошей № 37 від 28.08.2017  року,  у серпні 2017 року ОСОБА_1 видано в рахунок  сплати орендної плати  1000,00 грн. 
Отримання грошових коштів в рахунок орендної плати підтверджується  підписом ОСОБА_1 у зазначених відомостях. 
При цьому, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що підпис від імені ОСОБА_1 у відомостях на виплату грошових коштів в рахунок сплати орендної плати був виконаний від його імені іншою особою.
02 березня 2020 року ОСОБА_1 подав  до суду  першої інстанції клопотання про призначення почеркознавчої експертизи мотивоване тим, що його адвокат подавав до суду заперечення проти позову, проте він не подав заяву про призначення почеркознавчої експертизи його підписів на документах, які подані позивачем на підтвердження отримання ним орендної плати. Враховуючи викладене, просив суд призначити почеркознавчу експертизу його підпису у видатковому касовому ордері від 14 червня 2016 року на суму 2 000 грн.,  у відомості на видачу грошей № 20 за травень 2017 року на суму 6 000 грн.,  у відомості на видачу грошей № б/н за серпень 2017 року на суму 1 000 грн.
Разом з тим, статтею 126 ЦПК України визначено, що право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Згідно пунктів 8,10 ч.2 ст. 197 ЦПК України у підготовчому засіданні суд, зокрема, вирішує питання про призначення експертизи, вирішує заяви та клопотання учасників справи.
Відповідно до ст.222 ЦПК України головуючий з`ясовує, чи мають учасники справи заяви чи клопотання, пов`язані з розглядом справи, які не були заявлені з поважних причин у підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом, та вирішує їх після заслуховування думки інших присутніх у судовому засіданні учасників справи. Суд залишає без розгляду заяви та клопотання, які без поважних причин не були заявлені в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом.
З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30 жовтня 2018 року було відкрито провадження у даній справі, постановлено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 21 грудня 2018 року. Копію ухвали про відкриття провадження у справі відповідач ОСОБА_1 отримав   30.11.2018  року.  20.12.2018 року ОСОБА_1 подав до суду першої інстанції клопотання  про відкладення розгляду справи  у зв`язку з тим, що  йому потрібна професійна правнича допомога. Розгляд справи у попередньому судовому засіданні було відкладено на   13 березня 2019 року.  15.01.2019 рок  відповідач  ОСОБА_1 уклав договір про надання правничої допомоги з адвокатом  Кузьменко Є.А. Представник  відповідача ОСОБА_1 адвокат Кузьменко  Є.А.  був присутній  в  попередньому судовому засіданні 13.03.2019 року,   подав  до суду першої інстанції відзив на позовну заяву. 24.04.2019 року представник  відповідача  також був присутній в попередньому судовому засіданні, клопотання  про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи  не подавав.
Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 квітня 2019 року було закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті у відкритому судовому засіданні.
З огляду на те, що ОСОБА_1 та його представником  адвокатом Кузьменко  Є.А. клопотання про призначення  судової почеркознавчої експертизи подано поза межами підготовчого провадження та поважних причин пропуску строку, встановленого ч. 2 ст. 222 ЦПК України, ним не наведено,  ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02 березня 2020 року клопотання ОСОБА_1 про проведення почеркознавчої експертизи  було залишено без розгляду.
З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про помилковість висновку суду першої інстанції про те, що надані ТОВ Агрофірма «Матюші» відомості на виплату грошей в рахунок  сплати  ОСОБА_1 орендної плати не можна вважати достовірними доказами,  оскільки надані суду відомості на підтвердження виплати орендної плати орендодавцю містять  інформацію про особу, яка здійснювала виплату орендної плати - ТОВ Агрофірма «Матюші»; ідентифікують особу, яка отримувала відповідні виплати - ОСОБА_1 (з проставлянням підпису особи, яка отримала відповідні кошти); містять суму коштів, яка була виплачена особі; містять дату проведеної виплати; кожна відомість містить примітку про те, що сума виплачується в рахунок оренди та зазначається рік, в рахунок якого здійснюється виплата. Також вказані відомості містять підписи керівника та головного бухгалтера підприємства, яке здійснює виплату. 
ОСОБА_1 не надав суду будь-яких доказів на підтвердження того, що він не отримував орендної плати за  договором оренди від 06.08.2014 року, або доказів того, що він у будь-якій формі звертався до ТОВ Агрофірми «Матюші» із вимогами, претензіями, зауваженнями з приводу порядку виконання орендарем своїх зобов`язань в частині повної та своєчасної виплати орендної плати протягом дії договору. Також  ОСОБА_1 не надано  суду доказів укладення між ним та ТОВАгрофірма «Матюші» будь-якого іншого договору оренди  землі, починаючи з 2014 і по теперішній час на підтвердження того, що виплати за дослідженими судом відомостями могли здійснюватися  товариством за іншим договором оренди, а не за договором оренди б/н від 06.08.2014 року. 
У свою чергу, надані ТОВ Агрофірма «Матюші» відомості містять реквізити, які дозволяють визначити суми виплат, період  виплат та  ідентифікувати особу отримувача.
Таким чином, надані позивачем відомості про виплату орендної плати доводять отримання ОСОБА_1 у 2016 та 2017 роках орендної плати від позивача  за  договором оренди землі б/н від 06.08.2014 року, не були спростовані відповідачем у визначений законом спосіб, а  тому відсутні підстави для не прийняття їх, як належних доказів у справі.  Та обставина, що позивачем вівся облік виплати орендної плати з порушенням вимог щодо ведення бухгалтерських документів,  не спростовує факту виплати ОСОБА_1    орендної плати, оскільки згідно з ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»  неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Не знайшли свого підтвердження і доводи ОСОБА_1   про порушення позивачем додаткових умов, визначених договором оренди б/н від 06.08.2014 року,щодо  здійснення орендарем оранки, культивації, обмолоту  на присадибних ділянках 0,30 га та надання автомобіля для доставки хворого до лікувального закладу, виконання яких проводиться орендарем при наявності документів і заяви орендодавця. Таких доказів відповідачем ОСОБА_1 суду надано не було.
На підставі встановлених обставин справи  та досліджених  доказів колегія суддів дійшла висновку, що матеріали справи не містять доказів наявності  у ОСОБА_1 підстав для одностороннього розірвання договору оренди б/н від 06.08.2014 року з ТОВ Агрофірма «Матюші».
Згідно з частинами 1,2 ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.
Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.
Відповідно до приписів частин 3, 4 ст.31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.
З наведених умов договору оренди та положень ЦК України, Закону України «Про оренду землі» вбачається, що у разі відсутності згоди сторін, дострокове розірвання договору на вимогу однієї зі сторін можливе виключно у судовому порядку за рішенням суду.
Судом першої інстанції не звернуто уваги на те, що ні умови договору оренди, ні положення чинного законодавства не передбачають можливості розірвання договору оренди землі на підставі одностороннього повідомлення про таке розірвання, якщо встановлені певні умови для виникнення права на таке розірвання, які потребують встановлення та доказування належними та допустимими доказами.
Аналіз наведених правових норм свідчить про те, що у разі наявності будь - яких претензій з боку орендодавця щодо порядку та строків виконання орендарем умов договору оренди та наміру орендодавця розірвати такий договір, останній зобов`язаний у встановленому законом порядку звернутися до суду з відповідною вимогою та довести наявність підстав для дострокового розірвання договору за рішенням суду.
У разі відсутності взаємної згоди сторін щодо дострокового розірвання договору оренди, наявний спір про право іншої сторони здійснити таке розірвання на її вимогу. При цьому, умовами даного договору оренди від 06 серпня 2014 року, а також положеннями закону передбачено, що вимога про дострокове розірвання такого правочину повинна бути предметом судового розгляду, за наслідками якого і приймається відповідне рішення про задоволення вимоги однієї із сторін щодо дострокового розірвання договору, або про відмову у задоволенні заявленої вимоги з огляду на відсутність для цього правових підстав.
Пунктом 33 договору оренди землі  від 06 серпня 2014 року передбачено розірвання договору оренди в односторонньому порядку за умови несплати в повному обсязі орендної плати в строки встановлені договором.
Однак положеннями даного договору оренди не передбачено процедуру розірвання договору.
Судом першої інстанції не було враховано, що повідомлення власника земельної ділянки про розірвання договору не є тим документом, що підтверджує припинення право орендаря на земельну ділянку, оскільки ні умови договору оренди б/н від 06.08.2014 року з ТОВ Агрофірма «Матюші», ні вищезазначені положення чинного законодавства не передбачають можливості розірвання договору оренди землі на підставі одностороннього повідомлення, так як певні умови для виникнення права на таке розірвання потребують встановлення та доказування належними та допустимими доказами, тому доводи апеляційної скарги в цій частині є обґрунтованими.
З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна вбачається, що рішення державного реєстратора Київської обласної філії комунального підприємства «Реєстрації нерухомості та бізнесу» Янчук Світлани Василівни про державну реєстрацію припинення іншого речового права - права оренди: індексний номер: 39025754 від 28 грудня 2017 року 13:26:30 було  прийнято на підставі повідомлення ОСОБА_1 про розірвання договору б/н. Інших підстав для прийняття вказаного рішення не зазначено.
За положеннями частини 1 статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Пунктами 1, 2 частини третьою статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державний реєстратор: 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; 2) перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення.
Згідно ч.4 ст.18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам.
Пунктом 4 ч.1 ст.24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження.
Всупереч вищезазначеним вимогам Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор Янчук С.В., який проводив державну реєстрацію припинення договору оренди землі б/н від 06.08.2014 року, залишив поза увагою той факт, що ОСОБА_1 , виявляючи намір розірвати в односторонньому порядку договір оренди, направив орендарю ТОВ Агрофірма «Матюші» лише повідомлення  про розірвання  договору, без будь-яких доказів невиконання орендарем умов договору та вручення даного повідомлення ТОВ Агрофірма «Матюші» з метою наданням останньому часу для відповіді чи заперечення таких вимог, тим самим не встановив наявність обставин, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість припинення речового права, що підлягає державній реєстрації. З урахуванням вказаного доводи апеляційної скарги  про незаконність такої реєстраційної  дії державного реєстратора Янчук С.В.  є обґрунтованими.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що позивачем належними доказами доведено відсутність підстав для одностороннього розірвання   орендодавцем  ОСОБА_1 договору  оренди землі б/н від 06.08.2014 рокуу зв`язку з чим підлягають задоволенню позовні вимоги ТОВ Агрофірма «Матюші» про визнання недійсним вчиненого ОСОБА_1 одностороннього правочину щодо розірвання в односторонньому порядку договору оренди № б/н від 06 серпня 2014 року оформленого повідомленням № б/н від 26 грудня 2017 року та скасування рішення державного реєстратора Київської обласної філії комунального підприємства «Реєстрації нерухомості та бізнесу» Янчук Світлани Василівни про державну реєстрацію припинення іншого речового права - права оренди: індексний номер: 39025754 від 28 грудня 2017 року 13:26:30.
Вирішуючи позовні вимоги про визнання недійсним договору оренди землі № б/н від 29 грудня 2017 року, укладеного між ОСОБА_1 та Товариством з додатковою відповідальністю «Шамраївський цукровий завод» щодо земельної ділянки з кадастровим номером площею 2,1402 га з кадастровим номером 3220483500:01:010:0008; та  про скасування рішення державного реєстратора Комунального підприємства Великодимерської селищної ради «Комунальна служба реєстрації речових прав» Желтоухової Жанни Сергіївни про державну реєстрацію припинення іншого речового права - права оренди: індексний номер: 39148066 від 10 січня 2018 року 12:56:38 колегія суддів враховує наступне. 
Як встановлено вище, на час укладення відповідачами ОСОБА_1 та Товариством з додатковою відповідальністю «Шамраївський цукровий завод» договору оренди землі від 29 грудня 2017 року був чинним договір оренди цього ж об`єкта, укладений між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Матюші» від 06 серпня 2014 року, який зареєстрований в Державному реєстрі речових прав, зі строком дії 10 років і в установленому законом порядку не припинений.
Відповідно до положень пункт "в"  ст.152 ЗК України та ст.ст.203, 215 ЦК України підлягає визнанню недійсним оспорюваний договір оренди землі, оскільки при його укладенні було порушено вимоги діючого законодавства, земельна ділянка правомірно перебувала в оренді іншого орендаря, визначені законом та договором підстави для розірвання договору оренди з позивачем судом не встановлені.
Враховуючи те, що відповідачем ОСОБА_1 було передано в оренду іншого орендаря - ТзДВ «Шамраївський цукровий завод» ту саму земельну ділянку, яка перебувала в користуванні позивача на підставі раніше укладеного договору оренди, строк дії якого не закінчився, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги  про  неправильність  висновку суду першої інстанції  щодо  відмови  у задоволенні позову про визнання  вказаного  договору оренди недійсним та приходить до висновку про те, що договір оренди земельної ділянки від 29 грудня 2017 року укладено з порушенням вимог діючого законодавства, що є підставою для визнання його недійсним на підставі ст.ст.203, 215 ЦК України.
При цьому, слід зазначити, що позивач хоч і не є стороною договору оренди від 29 грудня 2017 року, укладеного між ОСОБА_1 та ТзДВ «Шамраївський цукровий завод», однак, як орендар цієї ж земельної ділянки, має право на оспорювання цього договору, оскільки цей правочин порушує його переважне право на використання спірної земельної ділянки.
Такий правовий висновок було зроблено Верховним Судом України в постанові від 23 листопада 2016 року у справі №6-2540цс16.
Відповідно до ч.2 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.
Скасування державної реєстрації оспорюваного договору оренди є наслідком визнання договору недійсним, так як державна реєстрація цього договору не може залишатися чинною. Реєстрація права оренди є наслідком укладення договору та без наявності договору така реєстрація не може зберігати чинність. А відтак, скасування рішення державного є належним способом захисту прав позивача та узгоджується з нормами діючого законодавства та встановленими по справі обставинами.
Доводи  апеляційної скарги  про  неправильність висновків суду першої інстанції   щодо відсутності підстав  для скасування рішення державного реєстратора Желтоухової Жанни Сергіївни про державну реєстрацію іншого речового права - права оренди: індексний номер: 39148066 від 10 січня 2018 року 12:56:38 є обґрунтованими.
З огляду на вказане, колегія суддів приходить до висновку  про  наявність підстав скасування рішення державного реєстратора комунального підприємства Великодимерської селищної ради «Комунальна служба реєстрації речових прав» Желтоухової Жанни Сергіївни про державну реєстрацію іншого речового права - права оренди: індексний номер: 39148066 від 10 січня 2018 року 12:56:38.
Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення є:1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи зазначене, оцінивши в сукупності докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Матюші» адвоката Танцюри Юлії Борисівни підлягає задоволенню, рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02 березня 2020 року підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Матюші».
Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до ч. 1 цієї статті,  судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
В ході розгляду даної справи Товариством з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Матюші» було понесено судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви до суду першої інстанції в розмірі 7048 грн., за подання заяви про забезпечення позову в сумі 881 грн., за подання апеляційної скарги  на ухвалу про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову в сумі 1921 грн. та за подання  апеляційної скарги  на рішення суду в розмірі  10572 грн.
Позовні вимоги та апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Матюші»  задоволені в повному обсязі,  а тому, з урахуванням вимог ч.10 ст.141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню  судові витрати по сплаті судового збору по 5105,50 грн. з кожного.
Вирішуючи  питання про стягнення з відповідачів на користь позивача витрат, пов`язаних з правничою допомогою в сумі 26 489,32 грн. при розгляді справи в суді першої інстанції, 7154,27 грн. при розгляді заяви про забезпечення позову та 16564,50 грн. при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, колегія суддів виходить з наступного.
Частиною 1, п.2 ч.3 ст.133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складають з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу та пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. 
Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. 
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Аналіз вищенаведених норм процесуального права вказує на те, що зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також детального опису робіт (надання послуг) є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Отже, розмір витрат на правничу допомогу визначається судом, виходячи з умов договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, проте, вказаний розмір може бути зменшений за клопотанням іншої сторони у разі, якщо такі витрати   є не  співмірними із складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних, обсягом наданих послуг та ціною позову та (або) значенням справи для сторони.
Судом встановлено, що на підтвердження  надання   послуг з надання правничої допомоги позивачем надано суду договір про надання правової допомоги № 17/08-03 від 07 серпня 2017 року, додаткову угоду № 51 від 02 серпня 2018 року, додаткову угоду №2 від 03 травня 2018 року, додаткову угоду №12/10-53 від 10 грудня 2018 року, додаткову угоду №04/17-62 від 03 березня 2020 року, що підписані між Адвокатським об`єднанням «Еверлігал» та позивачем ТОВ Агрофірма «Матюші.
У п.3.1. договору № 17/08-03 від 07 серпня 2017 року передбачено, що розмір винагороди об`єднання за надання правої допомоги, порядок її оплати, а також компенсації фактичних витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, визначається у додатках до договору.
Додатковою угодою № 51 від 02 серпня 2018 року сторони визначили, що розмір винагороди об`єднання за надання правої допомоги, обсяг якої визначено у пункті 1 цього додатку визначено у пункті 1 цього додатку № 51 до договору, становить грошову суму в національній валюті України (гривні), еквіваленту 700,00 Євро (сімсот Євро 00 євроцентів), крім того ПДВ - суму, еквіваленту 140,00 Євро (сто сорок Євро 00 євроцентів), що разом становить грошову суму в національній валюті Україна (гривні), еквівалентній 840,00 Євро (вісімсот сорок Євро 00 євроцентів) - частина 2. Клієнт сплачує винагороду об`єднанню, передбачену пунктом 2 цього додатку до договору, у національній валюті України (гривні) за офіційним курсом гриви до Євро, встановленим Національним банком України на день виставлення об`єднанням відповідного рахунку на оплату, протягом 5 (п`яти) банківських днів з моменту отримання рахунку об`єднання.
Частиною 4 додаткової угоди № 51 сторони договору передбачали, що за результатами наданих послуг/виконаних робіт в рамках правової (правничої) допомоги, обсяг якої визначено у пункті 1 цього додатку до договору, сторони підписують акт приймання-передачі наданих послуг/виконаних робіт в рамка правової (правничої) допомоги. Оформлення акта відбувається в наступному порядку: об`єднання направляє клієнту акт приймання-передачі наданих послуг/виконаних робіт в рамках правової (правничої) допомоги із зазначення у ньому переліку наданих послуг/виконаних робіт та їх загальної вартості. Клієнт протягом 5 (п`яти) робочих днів з дня отримання акта приймання-передачі наданих послуг/виконаних робіт в рамках правової (правничої) допомоги зобов`язаний підписати та повернути його об`єднанню або направити письмову мотивовану відмову від його підписання. У випадку немотивованої відмови від підписання та повернення акта приймання-передачі наданих послуг/виконаних робіт в рамках правової (правничої) допомоги або неповідомлення про результати його розгляду у зазначений строк, послуги/роботи вважаються наданими/виконаними об`єднанням належним чином та прийнятими клієнтом у повному обсязі.
03 березня 2020 року між АО «Еверлігал» та ТОВ Агрофірма «Матюші» було підписано Акт №51 приймання-передачі наданих юридичних послуг/правової допомоги за договором № 17/08-03 від 07 серпня 2017 року.
15 серпня 2019 року ТОВ Агрофірма «Матюші» сплатила на користь АО «Еверлігал» 26489,32 грн. згідно платіжного доручення №5500.
Згідно додаткової угоди № 12/10-53 від 10 грудня 2018 року сторони визначили, що розмір винагороди об`єднання за надання правої допомоги, обсяг якої визначено у пункті 1 цього додатку визначено у пункті 1 цього додатку (у зв`язку із підготовкою та поданням заяви про забезпечення позову у справі №357/11090/18), становить грошову суму в національній валюті України (гривні), еквіваленту 200,00 Євро, крім того ПДВ - суму, еквіваленту 40,00 Євро, що разом становить грошову суму в національній валюті Україна (гривні), еквівалентній 240,00 Євро.
15 травня 2019 року ТОВ Агрофірма «Матюші» сплатила на користь АО «Еверлігал» 7154,27 грн. згідно платіжного доручення №561.
Також 29 травня 2019 року між АО «Еверлігал» та ТОВ Агрофірма «Матюші» було підписано Акт №12/10-53 приймання-передачі наданих юридичних послуг/правової допомоги за договором № 17/08-03 від 07 серпня 2017 року та додаткової угоди № 12/10-53 від 10 грудня 2018 року.
Згідно додаткової угоди № 04/17-62 від 03 березня 2020 року сторони визначили, що розмір винагороди об`єднання за надання правої допомоги, обсяг якої визначено у пункті 1 цього додатку визначено у пункті 1 цього Додатку (розгляд справи в суді апеляційної інстанції), становить грошову суму в національній валюті України (гривні), еквіваленту 500,00 Євро, крім того ПДВ - суму, еквіваленту 100,00 Євро, що разом становить грошову суму в національній валюті Україна (гривні), еквівалентній 600,00 Євро.
05 березня 2020 року ТОВ Агрофірма «Матюші» сплатила на користь АО «Еверлігал» 16564,50 грн. згідно платіжного доручення №2782.
Отже, позивачем доведено належними та допустимими доказами понесення  ним витрат на правничу допомогу у справі № 357/11090/18 на загальну суму 50208,09 грн.
З огляду на те, що апеляційний суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Матюші», скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення позову Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Матюші» в повному обсязі, а також враховуючи, що відповідачами клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу заявлено не було та  не було доведено, що заявлена позивачем сума витрат на правничу допомогу є не співмірною із складністю справи та виконаною адвокатом роботою, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, або обсягом наданих адвокатом послуг,  колегія суддів приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідачів 50208,09 грн. витрат понесених позивачем на професійну правничу допомогу, тобто по 12 552,02 грн. з кожного відповідача.
Керуючись ст.ст.1,13,21,22,31,32 Закону України «Про оренду землі», ст.ст. 10,18,24,26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст.ст. 93,124,141 ЗК України, ст.ст.  203,215,651 ЦК України, ст.ст.137,141, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд, -
 
                                          п о с т а н о в и в:
 
Апеляційну скаргу  представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Матюші» адвоката Танцюри Юлії Борисівни задовольнити.
Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02 березня 2020 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Матюші" до ОСОБА_1 , державного реєстратора Київської обласної філії Комунального підприємства "Реєстрація нерухомості та бізнесу" Янчук Світлани Василівни, Товариства з додатковою відповідальністю "Шамраївський цукровий завод", державного реєстратора комунального підприємства Великодимерської селищної ради "Комунальна служба реєстрації речових прав" Желтоухової Жанни Сергіївни про визнання недійсним правочину щодо дострокового розірвання договору оренди, визнання недійсним договору оренди, скасування рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно - задовольнити.
Визнати недійсним, вчинений ОСОБА_1 односторонній правочин щодо розірвання в односторонньому порядку договору оренди № б/н від 06 серпня 2014 року, укладений між ОСОБА_1 і Товариством з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Матюші", оформлений повідомленням № б/н від 26 грудня 2017 року. 
Скасувати рішення державного реєстратора Київської обласної філії Комунального підприємства «Реєстрації нерухомості та бізнесу» Янчук Світлани Василівни про державну реєстрацію припинення іншого речового права - права оренди: індексний номер: 39025754 від 28 грудня 2017 року 13:26:30. 
Визнати недійсним договір оренди землі № б/н від 29 грудня 2017 року, укладений між ОСОБА_1 та Товариством з додатковою відповідальністю «Шамраївський цукровий завод» щодо земельної ділянки площею 2,1402 га з кадастровим номером 3220483500:01:010:0008. 
Скасувати рішення державного реєстратора комунального підприємства Великодимерської селищної ради «Комунальна служба реєстрації речових прав» Желтоухової Жанни Сергіївни про державну реєстрацію іншого речового права - права оренди: індексний номер: 39148066 від 10 січня 2018 року 12:56:38. 
Стягнути з ОСОБА_1 , Товариства з додатковою відповідальністю «Шамраївський цукровий завод», державного реєстратора Київської обласної філії комунального підприємства «Реєстрація нерухомості та бізнесу» Янчук Світлани Василівни, державного реєстратора комунального підприємства Великодимерської селищної ради «Комунальна служба реєстрації речових прав» Желтоухової Жанни Сергіївни  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Матюші" по 5105,50  грн. судового збору з кожного.
Стягнути з ОСОБА_1 , Товариства з додатковою відповідальністю «Шамраївський цукровий завод», державного реєстратора Київської обласної філії комунального підприємства «Реєстрація нерухомості та бізнесу» Янчук Світлани Василівни, державного реєстратора комунального підприємства Великодимерської селищної ради «Комунальна служба реєстрації речових прав» Желтоухової Жанни Сергіївни  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Матюші" по 12 552,02 грн. витрат на правничу допомогу з кожного.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.
          Повний текст постанови складено  29 травня 2020 року.  
          
Головуючий:                                          Судді: