ПОСТАНОВА
Іменем України

30 квітня 2020 року 
Київ
справа №440/3092/19
адміністративне провадження №К/9901/795/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Калашнікової О.В.,                    
суддів - Білак М.В., Губської О.А.,
розглянувши в письмовому провадженні у касаційній інстанції адміністративну справу №440/3092/19
за позовом Військового інституту танкових військ Національного технічного університету "Харківський політехнічний інститут" до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням під час проходження навчання у вищому навчальному закладі, -
за касаційною скаргою Військового інституту танкових військ Національного технічного університету "Харківський політехнічний інститут" на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2019 року (прийняту у складі головуючої судді Слободянюк Н.І.,) та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 27 листопада 2019 року ухвалену у складі колегії суддів (головуючого судді - Подобайло З.Г., суддів: Григорова А.М. ,  Бартош Н.С. ,)
УСТАНОВИВ:
I. Суть спору
1.           14 серпня 2019 року Військовий інститут танкових військ Національного технічного університету "Харківський політехнічний інститут" (надалі - позивач, скаржник) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до ОСОБА_1  (надалі - відповідач) про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням під час проходження навчання у вищому навчальному закладі, у сумі 199393,16 грн.
Одночасно позивач подав клопотання про поновлення строку звернення до суду.
ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ 
2.           Полтавський окружний адміністративний суд від 11 вересня 2019 року визнав неповажними причини пропуску строку та відмовив у задоволенні заяви про поновлення строку звернення до суду, позовну заяву повернув позивачу.
3.            Другий апеляційного адміністративного суду постановою від 27 листопада 2019 року, у задоволенні апеляційної скарги відмовив, ухвалу суду першої інстанції залишив без змін.  
Повертаючи позовну заяву, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що позивачем пропущено місячний строк звернення до суду, встановлений частиною п`ятою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України. Заява про поновлення строку звернення до адміністративного суду є неповажною , позовна заява подана позивачем до суду після спливу досить тривалого часу з дня виникнення підстав, що дають право на пред`явлення визначених законом вимог, та будь-яких доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду з позовом не надано.
ІІІ КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ 
4.           Полтавський окружний адміністративний суд ухвалою від 21 серпня 2019 року залишив без руху позовну заяву позивача та надав десятиденний строк для усунення недоліків апеляційної скарги з моменту отримання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.
5.           Підставою для залишення позовної заяви без руху слугувала констатація пропуску скаржником, встановленого статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також КАС України) строку звернення до адміністративного суду з позовом.
6.           Також було зазначено, що позивачу необхідно надати заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження з зазначенням інших підстав для такого поновлення та доказів на підтвердження вказаних у клопотанні обставин.
7.           На виконання ухвали про залишення позовної заяви без руху апелянт подав клопотання про поновлення строку звернення до суду. Клопотання обґрунтоване тим, що про постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі №804/285/16 та від 13 березня 2019 року у справі № 723/18/17, якими визначено предметну підсудність цієї категорії спорів, позивач не знав, оскільки не був стороною у цих справах. Вперше дізнався про них лише після першої відмови у відкритті провадження за правилами цивільного судочинства, а саме у травні 2019 року. Крім того, позивач був позбавлений можливості сплатити судовий збір раніше  і лише після надходження коштів на сплату такого судового збору зміг звернутися до суду із цим позовом. Позивача посилався на необхідність застосування до спірних правовідносин приписів абзацу 1 частини 2 статті 122 КАС України, які встановлюють шестимісячний строк звернення до суду. З огляду на це, пропуск строку звернення до суду відбувся з поважних та об`єктивних причин.
8.          Повертаючи адміністративний позов та , суд першої інстанції виходив з того, що підстава подання позову з пропущенням встановленого строку звернення до суду з позовом , вказана у заяві Військового інституту танкових військ Національного технічного університету "Харківський політехнічний інститут" про поновлення строку звернення до адміністративного суду є неповажною , позовна заява подана позивачем до суду після спливу досить тривалого часу з дня виникнення підстав, що дають право на пред`явлення визначених законом вимог, та будь-яких доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду з позовом не надано.
9.           Другий апеляційний адміністративний суд постановою від  27 листопада 2019 року погодившись з висновками суду першої інстанції, щодо застосування норм процесуального права залишив ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2019 року без змін.
IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА ВІДЗИВУ (ЗАПЕРЕЧЕНЬ) 
11.          Скаржник уважаючи ухвалу суду першої інстанції про повернення позовної заяви постановленою з порушенням вимог процесуального закону, подала касаційну скаргу.
10.          Ухвалою Верховного Суду від 29 січня 2020 року відкрито провадження за вищевказаною касаційною скаргою.
11.          У касаційній скарзі автор просить скасувати оскаржуване судове рішення та винести нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги. Касаційну скаргу позивач обґрунтовує тим, що не мав можливості своєчасно реалізувати своє право на подачу позовної заяви через зміну предметної юрисдикції даної категорії справ, через відсутність штатного помічника начальника інституту з правової роботи, через відсутність коштів для сплати судового збору та через великий обсяг позовної робити. 
12.          Також наполягає, що Військовий інститут танкових військ Національного технічного університету "Харківський політехнічний інститут" в даній справі не є суб`єктом владних повноважень, а є лише юридичною особою - державним закладом у сфері вищої освіти, отже, посилання судів попередніх інстанцій на місячний термін для звернення із позовною заявою до суду, як суб`єкта владних повноважень є помилковим. 
13.          В касаційній скарзі позивач заявляє клопотання про передачу касаційної скарги на розгляд Великої Палати Верховного Суду.
14.          Відзив від відповідача не надходив, що не перешкоджає розгляду справи.
V. ДЖЕРЕЛА ПРАВА 
15.           Пунктом 2 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року №460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» (далі - Закон №460-IX), який набрав чинності 08 лютого 2020 року, встановлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
16.          Частинами першою, другою та п`ятою статті 122 КАС України встановлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
17.          Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
18.          Відповідно до пункту 1 частини першої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другої статті 123 цього Кодексу.
19.          Згідно із частиною другою статті 123 згаданого Кодексу якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
20.          Підстави для передачі справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду визначені статтею 346 КАС України.
20.1          Частиною 5 статті 346 КАС України передбачено, що суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії або палати, має право передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо дійде висновку, що справа містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.
ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ 
21.          Судами попередніх інстанцій встановлено, що наказом Військового інституту танкових військ Національного технічного університету "Харківський політехнічний інститут" №2-К від 11 січня 2019 року курсант ОСОБА_1 відрахований із числа курсантів у зв`язку з розірванням контракту про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України 16 січня 2019 року. 17 січня 2019 року у позивача виникло право на звернення до суду з позовом про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням курсанта ОСОБА_1 в сумі 199393,16 грн.
Згідно з відміткою на штемпелі на поштовому конверті позовна заява подана до суду засобами поштового зв`язку 14 серпня 2019 року.
22.           Полтавський окружний адміністративний суд ухвалою від 21 серпня 2019 року, залишив позовну заяву позивача без руху та надав десятиденний строк для усунення недоліків апеляційної скарги з моменту отримання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.
23.           Підставою для залишення позовної заяви без руху зазначено пропуску скаржником, встановленого статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також КАС України) строку звернення до адміністративного суду з позовом.
24.           На виконання ухвали про залишення позовної заяви без руху, скаржник подав клопотання про поновлення строку звернення до суду. Клопотання обґрунтоване тим, що лише у травні 2019 року дізнався про постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі №804/285/16 та від 13 березня 2019 року у справі № 723/18/17, якими визначено предметну підсудність цієї категорії спорів, оскільки стороною у цих справах не був. Вперше дізнався про них після першої відмови йому у відкритті провадження за його позовом, поданим за правилами цивільного судочинства, а саме у травні 2019 року. Крім того, позивач був позбавлений можливості сплатити судовий збір раніше  і лише після надходження коштів на сплату такого судового збору зміг звернутися до суду із цим позовом. Позивач посилався на необхідність застосування до спірних правовідносин приписів абзацу 1 частини 2 статті 122 КАС України, які встановлюють шестимісячний строк звернення до суду. З огляду на це, пропуск строку звернення до суду відбувся з поважних та об`єктивних причин.
25.          Повертаючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що підстава подання позову з пропущенням встановленого строку звернення до, вказана у заяві Військового інституту танкових військ Національного технічного університету "Харківський політехнічний інститут" про поновлення строку звернення до адміністративного суду є неповажною , позовна заява подана позивачем до суду після спливу досить тривалого часу з дня виникнення підстав, що дають право на пред`явлення визначених законом вимог, та будь-яких доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду з позовом не надано.
26.          Другий апеляційний адміністративний суд постановою від  27 листопада 2019 року погодившись з висновками суду першої інстанції, щодо застосування норм процесуального права залишив ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2019 року.
27.          Суд касаційної інстанції погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що вказані позивачем у заяві причини пропуску строку на звернення до суду не можуть вважатися поважними з огляду на наступне.
28.          У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 723/18/17, на яку посилається позивач, вказано, що "у межах цивільного судочинства суд не може досліджувати та встановлювати правомірність дій, рішень чи бездіяльності службовця або посадовця, оскільки така можливість передбачена лише в адміністративному процесі в силу вимог статті 17 КАС України (статті 19 КАС України у редакції від 03 жовтня 2017 року), якою охоплюється питання прийняття на публічну службу, її проходження та звільнення. Аналогічний висновок зроблено у постанові від 12 грудня 2018 року у справі №804/285/16 (провадження № 11-669апп18), в якій Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків, викладених у постановах від 14 березня 2018 року у справі № 461/5577/15-ц (провадження № 14-18цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 820/5761/15 (провадження №11-750апп18) та інших постановах, що свідчить про усталену практику розгляду вказаної категорії спорів".
29.          Так, у постанові від 12 грудня 2018 року у справі №804/285/16 (провадження № 11-669апп18) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що у межах цивільного судочинства суд не може досліджувати та встановлювати правомірність дій, рішень чи бездіяльності службовця або посадовця, оскільки така можливість передбачена лише в адміністративному процесі в силу вимог статті 17 КАС України (статті 19 КАС України у редакції від 03 жовтня 2017 року), якою охоплюється питання прийняття на публічну службу, її проходження та звільнення. А відтак, спори, пов`язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питаннями відповідальності за рішення, дії чи бездіяльність на відповідній посаді, що призвели до завдання шкоди/збитків, навіть якщо притягнення її до відповідальності шляхом подання відповідного позову про стягнення такої шкоди/збитків відбувається після її звільнення з державної служби, підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства.
30.          Таким чином, підсудність цієї категорії спорів визначена Великою Палатою Верховного Суду у грудні 2018 року та підтверджена у березні 2019 року.
31.          Отже, на момент виникнення у позивача права на звернення до суду (17 січня 2019 року - наступний день після виключення курсанта ОСОБА_1 зі списку особового складу інституту) Великою Палатою Верховного Суду вже була визначена підсудність даної категорії справ судам адміністративної юрисдикції.
32.          Щодо тверджень скаржника про відсутність штатного помічника начальника інституту, великого обсягу позовної роботи та відсутність коштів на сплату судового збору суд касаційної інстанції зазначає наступне.
33.          Статтею 44 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом (пункти 6, 7 частини п`ятої цієї статті).
34.          Отже, наведеними нормами чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема, щодо дотримання строку касаційного оскарження.
35.          Для цього учасник справи як особа, зацікавлена у поданні позовної заяви, повинна вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати у повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені чинним законодавством.
36.          Окрім цього, пунктом другим частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом віднесено до основних засад (принципів) адміністративного судочинства, зміст якого розкриває стаття 8 цього Кодексу, й визначає, що усі учасники судового процесу є рівними перед законом і судом.
37.          Такі положення наведених правових норм процесуального права знайшли своє відображення і у статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України, частина перша якої вказує, що учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки.
38.          Отже, суб`єкти владних повноважень, маючи однаковий обсяг процесуальних прав та обов`язків поряд з іншими учасниками справи, мають діяти вчасно та в належний спосіб, дотримуватися своїх власних внутрішніх правил та процедур, встановлених в тому числі нормами процесуального закону, не можуть і не повинні отримувати вигоду від їх порушення, уникати або шляхом допущення зайвих затримок та невиправданих зволікань відтерміновувати виконання своїх процесуальних обов`язків.
39.          Законодавче обмеження строку звернення до суду, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій.
40.          Згідно з частиною першою статті 45 Кодексу адміністративного судочинства України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.
41.          Суд касаційної інстанції звертає увагу, що обставини, пов`язані з фінансуванням установ чи організацій з державного бюджету, відсутністю в ньому коштів, призначених для сплати судового збору тощо, не можуть бути підставою для реалізації суб`єктом владних повноважень права на звернення до суду у будь-який необмежений час після закінчення такого строку та, відповідно, підставою для поновлення зазначеного строку.
42.          В той же час, з огляду на приписи, зокрема, статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідач, маючи намір добросовісної реалізації належного йому права на апеляційне оскарження судового рішення, повинен діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у нього прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом для чого, як особа, зацікавлена у поданні апеляційної скарги, має вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати усі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.
43.          Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 7 липня 1989 року у справі "Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain" Європейський суд з прав людини зазначив, по заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
44.          Посилання скаржника, на необхідність обчислення строку звернення до суду з позовом з дати коли він дізнався про постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі №804/285/16 та від 13 березня 2019 року у справі № 723/18/17 не свідчить про звернення позивача до суду у встановлений законом строк, оскільки він звернувся до суду з цим позовом лише 14 серпня 2019 року тобто з пропуском місячного строку.
45.          Безпідставним є також посилання касатора на необхідність застосування до спірних правовідносин приписів абзацу 1 частини другої статті 122 КАС України, який встановлює шестимісячний строк звернення до суду, оскільки спори щодо проходження публічної служби охоплюють спори, які виникають з моменту прийняття особи на посаду і до її звільнення, зокрема й питання відповідальності за невиконання договору підготовки фахівця, що зумовлює відшкодування фактичних витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі, навіть якщо подання відповідного позову про відшкодування витрат відбувається після її звільнення з публічної служби, а тому до таких спорів підлягають застосуванню приписи частини п`ятої  статті 122 КАС України.
46.          Вказане узгоджується з правовим висновком Верховного Суду висловленим у постанові від 30 вересня 2019 року у справі №340/658/18.
47.          Також Верховний Суд зазначає про необґрунтованість клопотання позивача про передачу цієї справи на розгляд Великої Палати.
48.          Згідно з частиною п`ятою статті 346 КАС України, на яку посилається скаржник, суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії або палати, має право передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо дійде висновку, що справа містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.
49.          З вищезазначеної норми вбачається, що передача справи на розгляд Великої Палати із наведених підстав є правом суду, а не обов`язком.
51.          Також суд касаційної інстанції, не вбачає в даній справі виключну правову проблему або необхідності її розгляду для формування єдиної правозастосовчої практики з огляду на наявність висновку Верховного Суду висловленого у постанові від 30 вересня 2019 року у справі №340/658/18.
51.          У касаційній скарзі заявник не наводить обґрунтованих доказів, які б свідчили про порушення судами першої та апеляційної інстанції норм процесуального права.
52.           Колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції вимогам положень статті 242 КАС України відповідає.
53.          Частиною першою статті 350 КАС України встановлено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
54.           З огляду на наведене, касаційна скарга Військового інституту танкових військ Національного технічного університету "Харківський політехнічний інститут" підлягає залишенню без задоволення, а ухвала Полтавського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2019 року та постанова Другого апеляційного адміністративного суду від 27 листопада 2019 року - залишенню без змін. 
Судові витрати
55.          З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, суд не вирішує питання щодо розподілу судових витрат.
Керуючись статтями 2, 4, 19,287,345, 349, 351, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ
1. Відмовити Військовому інституту танкових військ Національного технічного університету "Харківський політехнічний інститут" у задоволенні клопотання про передачу справи на розгляд Великої Палати
2.           Касаційну скаргу Військового інституту танкових військ Національного технічного університету "Харківський політехнічний інститут" - залишити без задоволення.
3.          Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2019 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 27 листопада 2019 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не оскаржується.

...........................

...........................

...........................
О.В. Калашнікова
М.В. Білак
О.А. Губська,
Судді Верховного Суду