ОКРЕМА ДУМКА

15 травня 2020 року 
м. Київ

Справа № 904/897/19 
Судді Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду Катеринчук Л.Й. у справі №904/897/19

Постановою колегії суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15.05.2020 касаційну скаргу Компанії "ІНТЕРНЕШНЛ ТРАНЗИТ С.А.Л. (ОФШОР)" (INTERNATIONAL TRANSIT S.A.L. (OFFSHORE) залишено без задоволення (пункт 1 резолютивної частини постанови). Постанову Центрального апеляційного господарського суду від 15.07.2019 у справі №904/897/19 в частині закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Компанії "ІНТЕРНЕШНЛ ТРАНЗИТ С.А.Л. (ОФШОР)" (INTERNATIONAL TRANSIT S.A.L. (OFFSHORE) на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 22.03.2019 у справі №904/897/19 залишено без змін (пункт 2 резолютивної частини постанови). Касаційне провадження за касаційною скаргою Компанії "ІНТЕРНЕШНЛ ТРАНЗИТ С.А.Л. (ОФШОР)" (INTERNATIONAL TRANSIT S.A.L. (OFFSHORE) на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 22.03.2019 у справі №904/897/19 закрито (пункт 3 резолютивної частини постанови). Касаційне провадження за касаційною скаргою Компанії "ІНТЕРНЕШНЛ ТРАНЗИТ С.А.Л. (ОФШОР)" (INTERNATIONAL TRANSIT S.A.L. (OFFSHORE) на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 15.07.2019 в частині залишення без змін рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 22.03.2019 у справі №904/897/19 за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат" закрито (пункт 4 резолютивної частини постанови).
Не погоджуючись в цілому з такими результатами касаційного розгляду, мною, суддею Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду Катеринчук Л.Й., відповідно до частини третьої статті 34 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), було висловлено окрему думку, суть якої полягає такому : 
1.          Звертаючись з апеляційною скаргою на судове рішення про відмову у визнанні недійсним договору 31.05.2018 купівлі-продажу майна (доменнних печей та трансформаторної підстанції), Компанія "ІНТЕРНЕШНЛ ТРАНЗИТ С.А.Л. (ОФШОР)" (INTERNATIONAL TRANSIT S.A.L. (OFFSHORE), яка не була стороною оспорюваного договору, обґрунтовувала порушення своїх майнових інтересів на задоволення своїх вимог згідно з рішенням Арбітражного інституту Торгової палати Стокгольма від 08.11.2018 міжнародного арбітражного суду у Швеції, визнаного в Україні на час апеляційного розгляду цієї справи та зверненням у справу про банкрутство №904/2104/19 ПАТ "Дніпровський металургійний комбінат", яка порушена 31.05.2019. 
Скаржник аргументував, що шляхом укладення оспорюваного правочину боржник (позивач у цій справі) вчиняв дії з виведення майнових активів на пов`язану з ним юридичну особу, що унеможливить задоволення його грошових вимог у справі про банкрутство на суму понад 1 млрд. грн. за рахунок майна боржника, що обґрунтовує порушення його легітимного інтересу у збереженні та справедливому розподілі активів боржника у справі про банкрутство. 
2.          Вважаю, що встановивши такі обставини цієї справи, апеляційний суд був зобов`язаний керуватися правовою позицією, викладеною Верховним Судом України у постанові 24.06.2015 у справі №915/55/14, суть якої полягала у тому, що у випадку порушення щодо боржника справи про банкрутство, його конкурсні кредитори мають майнові інтереси щодо задоволення своїх вимог за рахунок майна позивача - боржника у банкрутстві, а також, право на звернення до суду та оспорювання правочинів, які мають наслідком збільшення конкурсних грошових вимог у справі про банкрутство або зменшення активів боржника. 
3.          Однак, апеляційний суд не прийняв до уваги наявні в матеріалах справи докази відкриття щодо позивача 31.05.2019 справи про банкрутство №904/2104/19 та звернення скаржника Компанії "ІНТЕРНЕШНЛ ТРАНЗИТ С.А.Л. (ОФШОР)" (INTERNATIONAL TRANSIT S.A.L. (OFFSHORE) із заявою з грошовими вимогами на суму понад 1 млрд. грн., яка була прийнята до розгляду, але не розглянута по суті внаслідок фактичного зупинення провадження у справі про банкрутство на час оскарження ухвали місцевого суду про відкриття справи про банкрутство. Вважаю, що суд у цій справі не може відмовити скаржнику у захисті його легітимних інтересів, аргументуючи необґрунтованим затягуванням розгляду його вимог у провадженні у справі про банкрутство №904/2104/19, оскільки це є порушенням права на справедливий судовий розгляд справи неупередженим судом відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. А тому закриття провадження за апеляційною скаргою Компанії "ІНТЕРНЕШНЛ ТРАНЗИТ С.А.Л. (ОФШОР)" (INTERNATIONAL TRANSIT S.A.L. (OFFSHORE) вважаю незаконним та таким, що порушує приписи пункту 3 частини першої статті 264 ГПК України та статті 16 Цивільного кодексу України. 
4.          Відповідно до частини третьої статті 254 ГПК України, після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі, але суд вирішив питання про її права, інтереси та обов`язки, така особа користується процесуальними правами і несе процесуальні обов`язки учасника справи. 
5.          Відтак, як учасник справи (навіть за умов закриття у постанові апеляційного суду провадження за її апеляційною скаргою), така особа вправі оскаржити постанову апеляційного суду в касаційному порядку, а тому прийняття у постанові касаційного суду рішень про закриття касаційного провадження на постанову апеляційного та рішення місцевого судів вважаю такими, що порушують права учасника провадження у справі, який допущений до судового розгляду на стадії апеляційного провадження.
6.          Суди першої та апеляційної інстанцій, розглядаючи спірні вимоги про визнання недійсним договору про продаж без нотаріального посвідчення майна, що має ознаки нерухомості, повинні були, керуючись принципом jura novit curia ("суд знає закони"), перевірити ознаки спірного предмета продажу (трьох доменних печей та трансформаторної підстанції) згідно з Державним класифікатором будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженим наказом Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації від 17.08.2000 №507, що є спеціальним нормативним актом та з допомогою якого можна визначити приналежність спірного майна до об`єктів нерухомості чи до рухомого майна.
Відповідно до цього Класифікатора, до Класу 2304 "Споруди підприємств металургійної промисловості, не класифіковані раніше" віднесено Групи 230 "Комплексні промислові споруди", підрозділ 23 "Комплексні промислові споруди", до якого включено Розділ 2 "Інженерні споруди", яким визначаються: "Установки, що утворюють підприємства металургійної промисловості, такі як доменні печі, прокатні стани, ливарні цехи та інше. Споруди агломераційного та доменного виробництва".
Як вбачається з Класифікатора, до Класу 2224 "Місцеві електро- та телекомунікаційні системи", Групи 222 "Місцеві трубопроводи та комунікації, Розділу 2 "Інженерні споруди" віднесено, зокрема, "місцеві електромережі і телекомунікаційні лінії (повітряні або підземні) та допоміжні споруди (трансформаторні станції і підстанції, телеграфні стовпи та ін.).
7.          Виходячи з такого державного стандарту, доменні печі та трансформаторні підстанції слід вважати інженерними спорудами, а їх статус "споруди підприємства" дозволяє дійти висновку, що таке майно має ознаки об`єкта нерухомості. Разом з тим, оцінюючи докази позивача про бухгалтерський облік цього майна на підприємстві як рухомого майна, суди не застосували спеціальних норм права (Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000), що унеможливило визначення справжньої правової природи спірного майна, як об`єктів нерухомості. Отже, апеляційним та місцевим судами порушено вимоги частини четвертої статті 269 ГПК України та не застосовано спеціальних норм матеріального права, які належали до застосування переважно перед загальними нормами цивільного законодавства, виходячи з обов`язку застосування судами норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини та принципу jura novit curia ("суд знає закони").  
8.          З огляду на таке, вважаю, що касаційний суд повинен був скасувати постанову апеляційного суду в цілому та рішення місцевого суду з направленням справи на новий розгляд, оскільки скаржником доведено правові підстави для оскарження в цілому постанови апеляційного суду, а місцевим судом не застосовано спеціальні норм права (Державний класифікатор будівель та споруд ДК 018-2000, затверджений наказом Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації від 17.08.2000 №507) як регуляторний акт, що дозволяє визначити правовий статусу майна позивача, яке відчужувалося. Спір про визнання недійсним договору 31.05.2018 заявлявся з підстав незаконності відчуження майна, що має ознаки об`єктів нерухомості за договором у простій письмовій формі, без його нотаріального посвідчення. Отже, судам належало дослідити правовий статус спірного майна з переважним застосуванням спеціальних норм права у даному випадку, оскільки доводи позивача про недійсність оспорюваного договору зводилися до відчуження спірного майна за договором, укладеним у простій письмовій формі. 
9.          Вирішуючи питання передання справи на новий розгляд, вважаю, що касаційний суд повинен був керуватися пунктом 8 частини першої статті 20 ГПК України, направивши справу для розгляду до суду у межах провадження у справі про банкрутство №904/2104/19 ПАТ "Дніпровський металургійний комбінат", що дозволило б прийняти участь у розгляді спору всім зацікавленим кредиторам боржника.
10.          Таке рішення суду відповідало б правовій позиції Великої Палати Верховного Суду у постанові 15.01.2020 у справі №607/6254/15-ц, яка прийнята з урахуванням набрання чинності 21.10.2019 Кодексом України з процедур банкрутства, згідно із статтею 7 якого спори, стороною в яких є боржник розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею (частина перша цієї статті).
11.          Відповідно до частини четвертої статті 236 ГПК України, при виборі і застосуванні норм права суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду. 
12.          Отже, Об`єднана палата суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, керуючись даною нормою, частиною четвертою статті 302 ГПК України та пунктом 7 Перехідних положень ГПК України, повинна була врахувати висновки Верховного Суду України у постанові 24.06.2015 у справі №915/55/14 щодо можливості обґрунтування особою, яка не приймала участі у розгляді справи позовного провадження, порушення своїх майнових інтересів прийняттям судового рішення про відчуження активів позивача, який одночасно є боржником у справі про банкрутство, та скасувати в цілому постанову апеляційного суду, як про закриття провадження за апеляційною скаргою Компанії "ІНТЕРНЕШНЛ ТРАНЗИТ С.А.Л. (ОФШОР)" (INTERNATIONAL TRANSIT S.A.L. (OFFSHORE), так з перегляду апеляційної скарги відповідача у справі, оскільки вони були об`єднані в єдине апеляційне провадження та мало місце неправильне застосування норм матеріального права, що визначають особливості правового статусу майна, що було об`єктом продажу, або передати справу №904/897/19 на розгляд Великої палати Верховного Суду для відступу від правової позиції Верховного Суду України у постанові 24.06.2015 у справі №915/55/14.

Суддя                                                                                          Л.Й. Катеринчук