Номер провадження: 22-ц/813/739/20 
Номер справи місцевого суду: 522/24291/16-ц
Головуючий у першій інстанції Домусчі Л.В.
Доповідач Гірняк Л. А.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.06.2020 року                                                                 м. Одеса
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Одеського апеляційного суду в складі:
Головуючого- Гірняк Л.А.
Суддів - Сегеди С.М.,Цюра Т.В.,
За участю секретаря - Ющак А.Ю.
    розглянула у відкритому судовому засіданні м. Одеса апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 10 травня 2018 року в цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «ІЗТ-Авто», за участю третіх осіб на боці відповідача без самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» 
-про відшкодування шкоди,-
ВСТАНОВИЛА:
ПРОЦЕДУРА:
        14 грудня 2016 року  ОСОБА_1 звернулась до суду з вищезазначеними позовними вимогами в котрих просила стягнути з ПАТ «ІЗТ-АВТО» на її користь збитки, у зв`язку з пошкодженням належного їй транспортного засобу Lexus д/н  НОМЕР_1  в розмірі 46 997,08 грн, витрати на проведення автотоварознавчої експертизи в розмірі 1 000,00 грн  та судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору. 
       Вимоги обґрунтовувала тим, що 17.02.2016 року в результаті дорожньо-транспортної пригоди за участю транспортного засобу Volvo, д.н. НОМЕР_2 з причепом Koegel SN24, д.н. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_2 та транспортного засобу Lexus д/н НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 , транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 22.03.2016 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєні вищевказаного ДТП, притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. 
       Відповідно до авто-товарознавчої експертизи вартість відновлювального ремонту становить 81 234,07 грн. За проведення експертизисплачено 1 000,00 грн.
       Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу Volvo, д.н. НОМЕР_2 з причепом Koegel SN24, д.н. НОМЕР_3 на час настання ДТП була застрахована в ПрАТ «ПЗУ Україна» згідно полісу №АІ 7805839 від 09.02.2015 року, що підтверджується розпорядженням про виплату страхового відшкодування №UA2016021700021/L02/01. 
       Страховою компанією було здійснено виплату страхового відшкодування у сумі 34 236,99 грн., що підтверджується платіжним дорученням №41767 від 27.04.2016 року. 
       Транспортний засіб Volvo, д.н. НОМЕР_2 з причепом Koegel SN24, д.н. НОМЕР_3 на час скоєння ДТП знаходився у володінні відповідача на підставі договору оренди, що укладений між ПАТ «Іллічівськзовніштранс» та ПАТ «ІЗТ-Авто» від 01.07.2001 року, строком дії до 31.12.2016 року.
       Позивач вважає, що у зв`язку з тим, що суми страхового відшкодування недостатньо для повного відшкодування завданих, які позивач повинен понести для відновлення свого порушеного права, відповідач повинен відшкодувати йому різницю між сумою виплаченого страхового відшкодування та сумою відновлювального ремонту, розмір якої складає 46 997,08 грн., витрати за проведення авто-товарознавчої експертизи в розмірі 1 000,00 грн. та судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору.
       Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 10 травня 2018 року       у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «ІЗТ-Авто», за участю третіх осіб на боці відповідача без самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про відшкодування шкоди - відмовлено.
       В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду з прийняттям постанови про задоволення позовних вимог та стягнення з ПАТ «ІЗТ-АВТО» на її користь збитки, у зв`язку з пошкодженням належного їй транспортного засобу Lexus д/н  НОМЕР_1  врозмірі 46 997,08 грн, витрати на проведення автотоварознавчої експертизи в розмірі 1 000,00 грн та судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.
       У судове засідання сторони не з`явилися, про час та місце розгляду справи сповіщені належним чином.
       Представником позивачка було надано клопотання, яким позов підтримав в повному обсязі, наполягав на задоволені апеляційної скарги , справу просив слухати за його та позивачки відсутністю.
       Представник відповідача Приватного акціонерного товариства «ІЗТ-Авто» Солдатов С.Є. у судове засідання з`явився, просив справу слухати в їх відсутності.
       В судове засідання учасники не з`явились, про час та місце розгляду справи сповіщені належним чином.
       В силу ст.372 ч.2 ЦПК України судова колегія вважає можливим розглянути справу за їх відсутністю.
       Відповідно до ч. 5 ст.ст. 268 ЦПК України, в редакції, яка набрала чинності 15.12.2017 року, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.
       У зв`язку з цим, та на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
З цих підстав, датою складення цього судового рішення є 01.06.2020 року.
АРГУМЕНТИ(ДОВОДИ)СТОРІН:
       Апелянт в апеляційній скарзі посилається на постанову судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 13.05.2017 року № 6-2969цс16 відповідно до якої розмір збитків визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. При цьому посилається на те, що регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою,яка завдала шкоди, а іншою особою,якщо передбачено такий обов`язок. 
       Крім того стверджує, що вартість відновлювального ремонту пошкодженого ТЗ становить 81 234,07 грн, що підтверджено актом виконаних робіт № 34/2 від 18.04.2016 року та відповідачами не спростовано висновок судового експерта Кеосак А.П. № 032/16 від 18.03.2016 року , що підтверджує розмір заподіяної шкоди.
       Судом не врахований Звіт № 0567/16 від 04.03.2016 року ФОП ОСОБА_4 ,який виконано на замовлення страхової компанії та вартість відновлювального ТЗ складає 71 417,88 грн.
       Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.
       ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ та ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ :
       Судова колегія заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги приходить до наступного.
       Відмовляючи в задоволені позовних вимог районний суд виходив з того, що ПрАТ СК "ПЗУ Україна" враховуючи Звіт №0567/16 з оцінки вартості матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля Lехиs LS 460/600h», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , пошкодженого в результаті ДТП від 04.03.2016 року проведело виплату страхового відшкодування Позивачу у розмірі 34 236,99 грн,  а тому відсутні докази на підтвердження доказів щодо оцінки матеріальної шкоди позивача на суму 81 234,07 грн та що сума у розмірі 46 997,08 грн. є різницею між сумою відновного ремонту та сумою страхового відшкодування.
       Не доведено і понесені витрати на проведення автотоварознавчої експертизи в розмірі 1 000,00 грн оскільки квитанція від 18.03.2016р. видана на ім`я ОСОБА_5 . 
       Судова колегія погоджується з таким судженням рйонного суду з таких підстав.
       Судом встановлено, що 17.02.2016 року трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Volvo, д.н. НОМЕР_2 з причепом Koegel SN24, д.н. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_2 та транспортного засобу Lexus д/н НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Приморського районного суду м.Одеси від 22.03.2016 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєні вищевказаного ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. 
       Транспортний засіб Volvo, д.н. НОМЕР_2 з причепом Koegel SN24, д.н. НОМЕР_3 на час скоєння ДТП знаходився у володінні відповідача на підставі договору оренди, що укладений між ПАТ «Іллічівськзовніштранс» та ПАТ «ІЗТ-Авто» від01.07.2001 року, строком дії до 31.12.2016 року. 
       Цивільно-правова відповідальність транспортного засобу Volvo, д.н. НОМЕР_2 з причепом Koegel SN24, д.н. НОМЕР_3 на час настання ДТП була застрахована в ПрАТ «ПЗУ Україна» згідно полісу №АІ 7805839 від 19.02.2015 року.Страхова сума за шкоду заподіяну майну ( ліміт відповідальності) становить 50 000 грн( а.с.98 т.1)
       Розпорядженням по виплату страхового відшкодування №UA2016021700021/L02/01 позивачеві виплачено 34236,99 грн( а.с.53). 
       Страховою компанією було здійснено виплату страхового відшкодування у сумі 34 236,99 грн., що підтверджується платіжним дорученням №41767 від 27.04.2016 року, відповідно до звіту № 0567/16 від 04 березня 2016 року.
       З метою визначення вартості відповідального ремонту пошкодженого транспортного засобу Lexus д/н НОМЕР_1 , позивачем замовлена автотоварознавча експертиза, згідно висновків якої 18 березня 2016 року за № 032/16 встановлено, що вартість відновлювального ремонту становить 81 234,07 грн., вартість матеріальної шкоди - 40999,81 грн. ( а.с. 23-24 т.1).
       За проведення якої сплачено ОСОБА_5 -1 000,00 грн. 
       Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду вирішення справи.
       Згідно з частиною першою статті 1166 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
       Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.
       Частиною першої cтатті 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.
       Згідно зі статтею 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення речі.
       Відповідно до статті 179 ЦПК України 2004 року предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обгрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Для встановлення у судовому засіданні фактів досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів.

       Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи. Обов`язок доказування покладається на сторін. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Суд не може збирати докази за власною ініціативою. У разі недостатності доказів суд вправі запропонувати представити докази тій стороні, яка несе обов`язок з доказування.
       Матеріально-правовий зміст обов`язку подавати докази полягає в тому, що у випадку його невиконання суб`єктом доказування і неможливості отримання доказів, суд має право визнати факт, на який посилалася заінтересована сторона, неіснуючим, чи навпаки, як це має місце при використанні презумпції, існуючим, якщо інше не доказано другою стороною.
Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі, тобто підставою покладення на особу, відповідальну за заподіяну шкоду, є те, що власник (володілець) ушкодженого майна фактично поніс відповідні витрати або має їх понести для відновлення стану ушкодженого майна
Судова колегія апеляційного суду звертає увагу на наступне.
       Цивільно-правова відповідальність транспортного засобу Volvo, д.н. НОМЕР_2 з причепом Koegel SN24, д.н. НОМЕР_3 на час настання ДТП була застрахована в ПрАТ «ПЗУ Україна» згідно полісу №АІ 7805839 від 19.02.2015 року. Страхова сума ( ліміт відповідальності) становить 50 000 грн ( а.с.98 т.1)
       Розпорядженням по виплату страхового відшкодування №UA2016021700021/L02/01 позивачеві виплачено 34236,99 грн( а.с.53). 
       Страховою компанією було здійснено виплату страхового відшкодування у сумі 34 236,99 грн., що підтверджується платіжним дорученням №41767 від 27.04.2016 року, відповідно до звіту № 0567/16 від 04 березня 2016 року.
        Вартість матеріальної шкоди відповідно до наданого заключення № 032/16 від 18.03.2016 року становить 40999,81, тобто в межах страхового ліміту.
       Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
       Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
       Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
       Покладення обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
       Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.
       Наведені висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від
04 липня 2018 року у справі № 14-176цс18.
       Згідно з частиною першою статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
       З врахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку, що позивачкою не надано суду доказів, що саме відповідач - публічне акціонерне товариство «ІЗТ-Авто»повинен сплатити суму збитків, у зв`язку з пошкодженням належного їй транспортного засобу Lexus д/н НОМЕР_1 в розмірі 46 997,08 грн., оскільки завдана матеріальна шкода транспортному засобу не перевищує суму страхового відшкодування. 
       Посилання на те, що сума матеріальної шкоди становить 81234,07 грн. не підтверджено матеріалами спави так як відповідно до заключення № 032/16 від 18.03.2016 року становить вартість відновлювального ремонту , а не вартість матеріальної шкоди.
       З врахуванням зазначеного та у відповідності до вимог ст.375 ЦПК України суд апеляційної інтанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, так як визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
       За приписом вимог частини 3 ст.133   ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:
1) на професійну правничу допомогу;
2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;
3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;
4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
       Відповідно до частини 1, 2 ст.141 ЦПК України  судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:
1) у разі задоволення позову - на відповідача;
2) у разі відмови в позові - на позивача;
3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
       Враховуючи, що вимоги позивача залишено без задоволення, витрати пов`язані з проведенням експертизи в розмірі 1000 грн покладаються на позивача.
       Керуючись ст. 367,368,374,375,381,382,384,389,390 ЦПК України, судова колегія,- ПОСТАНОВИЛА:
        Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення, а 
       рішення Приморського районного суду м. Одеси від 10 травня 2018 року без змін.
       Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та підлягає оскарженню безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя - Л.А. Гірняк

Судді С.М.Сегеда 
- 

Т.В.Цюра