Постанова
Іменем України
 
27 березня 2020 року
м. Київ
 
справа № 522/22303/14-ц
провадження № 61-11200св19
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
Шиповича В. В. (суддя-доповідач), Синельникова Є. В., Хопти С. Ф.,
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідачі: ОСОБА_2 , акціонерне товариство «ПІК»,
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Виконавчий комітет Одеської міської ради, товариство з обмеженою відповідальністю «Інвест Таун», державне підприємство Міністерства оборони України «Південьвійськбуд»,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси, у складі судді Абухіна Р. Д., 
від 16 серпня 2018 року, про залишення позовної заяви без розгляду, та постанову Одеського апеляційного суду, у складі колегії суддів: 
Комлевої О. С., Журавльова О. Г., Кравця Ю. І., від 08 травня 2019 року,
ВСТАНОВИВ:
У вересні 2013 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 , акціонерного товариства «ПІК» про визнання недійсним договору про інвестування житла, визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності на квартиру, визнання права власності на квартиру, витребування квартири, виселення та вселення.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 16 серпня 2018 року позов ОСОБА_1 залишено без розгляду на підставі пункту 3 
частини першої статті 257 Цивільного процесуального кодексу України 
(далі - ЦПК України).
Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що позивач ОСОБА_1 повторно не з`явилася у судове засідання та не подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Судом також враховано, що, звернувшись до суду із позовом у 2014 році, позивач тривалий час 
не цікавилась розглядом справи, а наданий адвокатом Гупало П. М. договір про надання правової допомоги не містить дати його укладання.
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
Постановою Одеського апеляційного суду від 08 травня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 16 серпня 2018 року - без змін.
Приймаючи постанову від 08 травня 2019 року, апеляційний суд виходив з того, що ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для її скасування відсутні.
Апеляційний суд врахував, що  ОСОБА_1 , звернулась до суду із позовом ще у 2014 році та останнім часом не цікавилась розглядом справи, а будучи обізнаною про можливість розгляду справи без участі позивача, ні вона, ні її представник до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності не надали, чим, затягують розгляд справи та позбавляють суд можливості постановити рішення по суті заявлених вимог.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
У касаційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати, матеріали справи повернути до суду першої інстанції для продовження її розгляду.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
У червні 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга 
ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси 
від 16 серпня 2018 року, про залишення позовної заяви без розгляду та постанову Одеського апеляційного суду від 08 травня 2019 року.
Ухвалою Верховного Суду від 02 серпня 2019 року відкрито касаційне провадження у справі № 522/22303/14-ц та витребувано її матеріали з місцевого суду.
В серпні 2019 року матеріали справи надійшли до Верховного Суду.
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Касаційна скарга мотивована помилковістю висновків судів попередніх інстанції, які, на думку заявника, суперечать нормам процесуального права та фактично призвели до позбавлення її права на захист.
Суди попередніх інстанцій не врахували складність закону та самої справи, не врахували, що вона не може надати собі ефективну правову допомогу, не відмовляється від своєї справи, а намагається бути захищеною в правовому аспекті за участі адвоката.
Попередній її представник не зміг з особистих причин в цей день надати їй правову допомогу, а адвокат Гупало П. М. договір про надання правової допомоги з яким було укладено лише 16 серпня 2018 року, до цього часу не мав відношення до справи, з її матеріалами ознайомлений не був та з клопотанням про відкладення слухання справи звернувся вперше. 
У визначений судом строк відзив на касаційну скаргу не подано
Фактичні обставини справи 
У вересні 2013 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , акціонерного товариства «ПІК» про визнання недійсним договору про інвестування житла, визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності на квартиру, визнання права власності на квартиру, витребування квартири, виселення та вселення.
Позивач та її представники у судові засідання, призначені на 14 червня 
2018 року та 16 серпня 2018 року, не з`явились, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи.
Клопотання про слухання справи у відсутності позивача та/або її представника до суду не подано.
16 серпня 2018 року на офіційну електронну адресу Приморського районного суду м. Одеси від адвоката Гупало П. М., як представника  ОСОБА_1 , надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із необхідністю ознайомитись з матеріалами справи. До клопотання додано копію договору про надання правової допомоги, яка не містила дати його укладення та копія ордеру від 16 серпня 2018 року.
 
Позиція Верховного Суду
Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України (тут і далі по тексту, в редакції на час подання касаційної скарги) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Касаційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.
Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки їх прийнято з додержанням норм процесуального права.
За змістом статей 43, 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами.
Відповідно до частини третьої статті 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
У справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) роз`яснив, що, реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі. Рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
У справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» від 7 липня 
1989 року ЄСПЛ вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з в тому числі з підстав неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання та першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.
У разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.
Суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо  належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи (пункт 3 частини першої статті 257 ЦПК України).
Системний аналіз вказаних норм процесуального права свідчить про те, що законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності/неповажності причин неявки позивача до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне. Тобто процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.
Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд залишає позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.
Таким чином, згідно з вимогами ЦПК України суд не зобов`язаний з`ясовувати причини повторної неявки в судове засідання належним чином повідомленого позивача і у випадку повторної неявки позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Отже, правове значення в даному випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача.
Аналогічні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 07 жовтня 2019 року у справі № 612/403/16-ц, від 26 вересня 2019 року у справі № 295/19734/13-ц, від 20 червня 2019 року по справі № 522/7428/15, 
від 06 червня 2019 року у справі № 760/3301/13-ц, від 22 травня 2019 року у справі № 310/12817/13, від 28 лютого 2019 року у справі 
№ 752/9188/13-ц, від 24 жовтня 2018 року у справі №  569/347/16-ц та 
від 20 вересня 2018 року у справі № 756/8612/16-ц.
Залишаючи без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 , суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, правильно застосувавши положення статті 223, пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України, дійшов обґрунтованого висновку, що позивач, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце проведення судового розгляду справи, повторно не з`явилась в судове засідання та від неї та/або її представника не надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, у зв`язку з чим суд надав правильну оцінку повторній (другій поспіль) неявці належним чином повідомленого позивача, як зловживанню своїми процесуальними правами. 
Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про залишення позову без розгляду оскільки неявка позивача у судове засідання, призначене на 16 серпня 2018 року, є повторною, про судові засідання, призначені на 14 червня 2018 року та 16 серпня 2018 року, позивача було повідомлено завчасно та належним чином.
Надаючи оцінку доводам заявника щодо не врахування судами попередніх інстанцій клопотання її представника - адвоката Гупало П. М. від 16 серпня 2018 року про відкладення слухання справи, колегія суддів виходить з того, що своєчасно (06 серпня 2018 року) отримавши судову повістку про виклик в судове засідання призначене на 16 серпня 2018 року, позивач звернулась до адвоката Гупало П. М. тільки 16 серпня 2018 року, тобто фактично в день судового засідання. 
Відповідно до наявних в матеріалах справи копій довіреностей 
від 16 червня 2016 року та 31 травня 2016 року посвідчених приватними нотаріусами Одеського міського нотаріального округу Ланіною В. І. та 
Корой І. Ф., позивач ОСОБА_1 уповноважила на представництво своїх інтересів в усіх судових установах з усіх питань та з усіма правами, наданими законом в тому числі позивачу, трьох осіб: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . 
Строк дії вказаних довіреностей - 3 роки, відомості про їх відкликання або скасування в матеріалах справи відсутні.
При цьому, ОСОБА_4 надав суду копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю від 24 жовтня 2014 року. 
Заяв про розгляд справи за її відсутності позивач не подала.
Відповідно до частини другої статті 257 ЦПК України особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення - без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Наявність обставин, за яких відповідно до частини першої статті 411 ЦПК України судове рішення підлягає обов`язковому скасуванню, касаційним судом не встановлено.
Враховуючи наведене, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.
Керуючись статтями 400, 401, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 16 серпня 2018 року, про залишення позовної заяви без розгляду, та постанову Одеського апеляційного суду від 08 травня 2019 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:	В. В. Шипович   Є. В. Синельников   С. Ф. Хопта