УХВАЛА

26 березня 2020 року 
Київ
справа №686/25462/16-а
адміністративне провадження №К/9901/7031/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Рибачука А.І.
суддів: Мороз Л.Л., Тацій Л.В.,
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 19.02.2020 у справі №686/25462/16-а за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у місті Хмельницькому про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-
УСТАНОВИВ :
З касаційної скарги та Єдиного державного реєстру судових рішень видно, що ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області з позовом до Управління Пенсійного фонду України у місті Хмельницькому, в якому просив суд: визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в перерахунку йому пенсії за вислугу років відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції, що діяла на дату призначення пенсії), в розмірі 90% місячного заробітку, у зв`язку з підвищенням заробітної плати працівниками прокуратури на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 №1013.
Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18.01.2017 позов задоволено. 
Вінницький апеляційний адміністративний суд постановою від 14.03.2017 скасував рішення суду першої інстанції та постановив нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовив.
Постановою Верховного Суду від 24.10.2018 касаційну скаргу позивача залишено без задоволення, рішення суду апеляційної інстанції - без змін 
Позивач звернувся до суду апеляційної інстанції із заявою про перегляд у зв`язку з виключними обставинами постанови Вінницького апеляційного адміністративного суду від 14.03.2017. 
Зазначена заява вмотивована тим, що рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2019 №7-р(ІІ)/2019 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційним), положення частини двадцятої статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 №1697-VII зі змінами, яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.
Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 19.02.2019 заяву позивача залишено без задоволення.
Відповідно до частини першої статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.
Згідно з частиною п`ятою статті 361 КАС України підставами для перегляду судового рішення у зв`язку з виключними обставинами є: 1) встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане; 2) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні злочину, внаслідок якого було ухвалено судове рішення; 3) встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні цієї справи судом.
Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд апеляційної інстанції виходив з того, що правові підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Вінницького апеляційного адміністративного суду від 14.03.2017 у справі №686/25462/16-а відсутні, оскільки рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 №7-р(ІІ)/2019 не вплинуло на правильність висновків апеляційного суду під час ухвалення постанови, про перегляд якої просив заявник.
Суд апеляційної інстанції зазначив, що визнання неконституційними певних положень чинного законодавства в подальшому, не може мати наслідком визнання протиправними дій/рішень відповідача, які були вчинені/прийняті до визнання таких норм неконституційними, оскільки відповідач є територіальним органом виконавчої влади, який в своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, указами Президента, постановами Верховної Ради України, актами Кабінету міністрів, які прийняті відповідно до Конституції та законів України, іншими нормативно-правовими актами, а тому він не мав підстав не враховувати чинні на час прийняття відповідного рішення норми законодавства.
За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов до вірного висновку, що у зв`язку з тим, що Рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 № 7-р(II)/2019 не може змінювати правове регулювання правовідносин, оскільки такі виникли до прийняття такого рішення, а останнє не містить положень, які б поширювали його дію на правовідносини, що виникли до набрання ним чинності, правові підстави для задоволення заяви позивача про перегляд у зв`язку з виключними обставинами постанови Вінницького апеляційного адміністративного суду від 14.03.2017 відсутні.
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.
Відповідно до частини другої статті 333 КАС України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Верховний Суд погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про те, що  рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 № 7-р(II)/2019 не може змінювати правове регулювання правовідносин в даній справі, оскільки такі виникли до прийняття зазначеного рішення, а також, тому що в ньому відсутні положення, які б поширювали дію вказаного рішення Конституційного Суду України на правовідносини, що виникли до набрання ним чинності.
Враховуючи, що наведені скаржником обставини не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального і процесуального права та не викликають сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, суд прийшов до висновку про наявність підстав для визнання касаційної скарги необґрунтованою та відмови у відкритті касаційного провадження.
Керуючись пунктом 5 частини першої, частиною другою статті 333 КАС України,
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 19.02.2020 у справі №686/25462/16-а за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у місті Хмельницькому про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.
Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами направити скаржнику.

........................

........................

........................

А.І. Рибачук
Л.Л. Мороз
Л.В. Тацій,
Судді Верховного Суду