П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

04 червня 2020 р.	м.Одеса	Справа № 400/4003/19	
Головуючий в 1 інстанції: Малих О.В.
          
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді -	Кравченка К.В.,	
судді -	Джабурія О.В.,	
судді -	Вербицької Н.В.	

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, третя особа: Управління Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області, про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:
В листопаді 2019 року ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернувся до суду з позовом до Міністерства внутрішніх справ України (надалі - відповідач, МВС), в якому просив:
- визнати протиправною відмову МВС від розгляду матеріалів щодо призначення позивачу одноразової грошової допомоги в зв`язку з настанням інвалідності ІІ групи через захворювання, пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ;
- зобов`язати МВС повторно розглянути матеріали щодо призначення позивачу одноразової грошової допомоги в зв`язку з настанням інвалідності через захворювання, пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ з застосуванням правової позиції Верховного Суду.
В обґрунтування позовних вимог було зазначено, що позивач вважає відмову у виплаті одноразової грошової допомоги протиправною та такою, що порушує його права.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 11.02.2020 року позов задоволено повністю.
Не погоджуючись з вказаним рішенням, МВС подало апеляційну скаргу, в якій вказуючи на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що позивач проходив службу в органах внутрішніх справ з 29.09.1982 року.
05.12.2005 року позивач був звільнений з органів внутрішніх справ за станом здоров`я.
01.12.2005 року ВЛК УМВС України позивачу встановлено «непридатним до військової служби в мирний час, обмежено придатним у воєнний час».
27.12.2005 року довідкою обласної МСЕК встановлено ступень втрати професійної працездатності Позивача 20 відсотків.
20.07.2018 року пройшов огляд у Міжрегіональному МСЕК №1, за результатами якої встановлено ІІ групу інвалідності через захворювання, пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ.
04.07.2019 року позивач звернувся до УМВС України в Миколаївській області із заявою про виплату одноразової грошової допомоги.
31.10.2019 року листом відповідача за вих.№15/2-4225 відмовлено в задоволенні заяви позивача, оскільки матеріали не відповідають умовам пункту 4 Порядку підстав та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції від 21.10.2015 року, тому відсутні підстави для розгляду таких матеріалів та прийняття за ними рішення.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відмова МВС від розгляду матеріалів щодо призначення позивачу одноразової грошової допомоги є необґрунтованою, а ефективним засобом захисту прав позивача є зобов`язання відповідача прийняти рішення про призначення та виплату одноразової грошової допомоги позивачу.
Колегія суддів погоджується з цим висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Відповідно до п.15 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію».
Статтею 23 Закону України «Про міліцію» встановлено, що у разі поранення (контузії, травми бо каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.
Відповідно до п.2 Порядку підстав та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року №850 (далі - Порядок та умови №850), днем виникнення права на отримання грошової допомоги є: у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності, дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.
Згідно з п.7 Порядку та умов №850, працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках). До заяви додаються копії: довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) працівника міліції, зокрема про те, що воно не пов`язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідному контролюючому органу і має відповідну відмітку у паспорті громадянина України).
Пунктом 8 Порядку та умов №850 передбачено, що керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги, а також у разі загибелі (смерті) працівника міліції: витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) працівника міліції із списків особового складу; витяг з особової справи про склад сім`ї загиблого (померлого) працівника міліції.
Відповідно до п.9 Порядку та умов №850 МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.
Пунктом 14 Порядку та умов №850 встановлено, що призначення і виплата грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність чи часткова втрата працездатності без установлення інвалідності працівника міліції за висновком комісії з розслідування нещасного випадку є наслідком: учинення ним злочину, адміністративного правопорушення або дисциплінарного проступку; учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння; навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, установленого судом); подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати грошової допомоги.
Таким чином, після надходження передбачених Порядком та умовами №850 документів МВС України зобов`язане прийняти одне з двох рішень, а саме про призначення або про відмову в призначенні грошової допомоги у разі наявності випадків, передбачених п.14 Порядку та умов №850.
Зі змісту листа відповідача вбачається, що МВС прийняло рішення про відмову позивачу у призначенні одноразової грошової допомоги, у зв`язку з тим, що матеріали не відповідають умовам п.4 Порядку та умов №850.
Законом України «Про міліцію» не встановлено обмежень щодо виплати одноразової грошової допомоги, які передбачені п.4 Порядку та умов №850. Вказана норма Порядку та умов №850 не позбавляє позивача права на отримання одноразової грошової допомоги, а лише встановлює обмеження у розмірі проведення виплати нарахованої суми грошової допомоги в залежності від часу повторного встановлення інвалідності із втратою працездатності після первинного встановлення втрати працездатності.
Крім того, вказаний пункт Порядку та умов №850 не містить жодних застережень щодо неможливості проведення виплати грошової допомоги у разі встановлення особі після спливу дворічного терміну іншої групи інвалідності чи більшого відсотку втрати працездатності.
Такий висновок суду узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеного у постанові від 13.02.2018 року по справі №808/1866/16.
Пункт 4 Порядку та умов №850 регулює лише порядок визначення розміру допомоги, проте не встановлює підстави для її призначення та виплати.
Вичерпний перелік випадків, за яких особі може бути відмовлено у призначенні грошової допомоги передбачено п.14 Порядку та умов №850.
Таким чином, у листі МВС взагалі не зазначено мотиви відмови позивачу у виплаті одноразової грошової допомоги, що свідчить про протиправність дій відповідача.
Враховуючи наведене, колегія суддів робить висновок про обґрунтованість доводів позивача про протиправність відмови МВС та вважає протиправною таку відмову МВС у наданні позивачу одноразової грошової допомоги відповідно до ст.23 Закону України «Про міліцію».
В позові позивач просив зобов`язати відповідача повторно розглянути матеріали щодо призначення йому одноразової грошової допомоги в зв`язку з настанням інвалідності через захворювання, пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ із застосуванням правової позиції Верховного Суду, з цього приводу колегія суддів зазначає наступне.
Колегія суддів вважає, що якщо умови, визначені п.14 Порядку та умов №850, за яких орган відмовляє у наданні одноразової грошової допомоги відсутні, орган повинен прийняти рішення про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності через захворювання, пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ.
В процесі розгляду справи судом першої інстанції, з чим погоджується суд апеляційної інстанції, встановлено відсутність умов, передбачених п.14 Порядку та умов №850, за яких відповідач мав право відмовити у призначенні і виплаті грошової допомоги. Відповідач не довів суду, що існують правові підстави не призначати позивачу виплату одноразової грошової допомоги за ст.23 Закону України «Про міліцію».
Натомість, позивачем до суду надані документи на підтвердження причинного зв`язку захворювання з проходженням служби в ОВС, а саме копії довідок до акту огляду МСЕК, копію довідки про результати визначення ступеня втрати працездатності.
Отже, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, керуючись ч.2 ст.9 КАС України, дійшов вірного висновку щодо необхідності виходу за межі позовних вимог, оскільки саме зобов`язання МВС прийняти рішення про призначення та виплату одноразової грошової допомоги позивачу відповідно до Порядку та умов №850, є ефективним засобом правового захисту прав позивача.
Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. 
За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.311, ст.315, ст.316, ст.321, ст.322, ст.325, ст.329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України - залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2020 року - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя 	 	Кравченко К.В.	
Судді	    	Джабурія О.В.    Вербицька Н. В.